SVENSK BOTANISK TIDSKRIFT. 1919. Bb. 13, Hu. 1. 
PROLIFERATION AV HONHÄNGE HOS ALNUS 
GLUTINOSA (L.) I. GAERTN. 
AV 
OTTO GERTZ 
(Mit Resumé und Figurenerklärung in deutscher Sprache.) 
Sommaren 1918 iakttog jag hos en honinflorescens av Alnus 
glutinosa en säregen anomali, som torde förljäna att med några ord 
omnämnas, då ett dylikt fall ej synes ha i litteraturen tidigare upp- 
märksammats. Anomalien yltrade sig därulti, att ifrågavarande 
hänge upplösts i elt antal små, sekundära hängen. Hela samlingen 
erinrade vid ytligt betraktande om en fjorårskolte med utspärrade, 
förvedade kottefjäll, men skilde sig på ett i ögonen fallande sätt 
från en sådan genom sin livligt gröna färg. 
En närmare undersökning gav vid handen, att dessa sekundära 
hängen sutto insererade å den primära inflorescensaxeln (hängets 
huvudaxel, den slutliga kottespindeln) i vecket av små, fjällika 
blad. Som bekant äro honhängena hos Alnus glutinosa normalt 
bildade av ett antal dikasier med felslagen mittblomma, vilka sitta 
elt och ett i vecket av spiralställda stödjeblad (hängefjäll). I det 
av mig iakttagna avvikande fallet var dikasiernas mittblomma för- 
handen, ehuru i form av en inflorescens. I vecket av två sido- 
ställda, vid basen av nyssnämnda inflorescensaxel befintliga fjäll — 
tydligen motsvarande de båda förbladen (« och 8) i ett normalt 
dikasium — befunno sig i flera fall ytterligare två små honhängen, 
vilka emellertid, till skillnad från det mer eller mindre långskaf- 
tade miltthänget (centralinflorescensen), voro oskaftade och i elt 
normalt honhänge motsvarade dikasiets sekundanblommor. Här 
hade sålunda dikasiet kommit i sin helhet till utveckling, ehuru 
dess tre blommor blivit ersatta av inflorescenser. Denna byggnad 
