99 
Blomningstid första gången i februari 1919. 
Kalkbladens fasta konsistens tyder på lång hållbarhet — de hava nu 
stått friska i 14 dagar. 
Haga Trädgård, Stockholm den 28 febr. 1919. 
Axel Holzhausen. 
Fyllomorfi och diafys hos Geranium pyrenaicum L. 
I september 1916 påträffade jag norr om Visby ett individ av ovan- 
nämnda art, vilket genom sin storlek, rika och täta förgrening samt 
monströst småbladiga inflorescens ådrog sig uppmärksamhet. Blomställ- 
ningen var abnormt hopträngd och utgjordes av hundratals missbildade 
blommor, vilka i allmänhet hade följande utseende. Fodret var regel- 
bundet fembladigt, större än hos normala blommor, varje foderblad om- 
kring 5 mm långt och 4 mm brett. Kronbladen voro rödvioletta, mer- 
endels av vanligt antal men smala och korta, knappt överskjutande foder- 
bladen, varför man vid en hastig blick knappt såg, att växten befann 
sig i blomningsstadiet. Ståndare i allmänhet 10, sterila, morfologiskt 
m. e. m. klent utbildade, knapparna alltid slutna. Karpellerna voro er- 
satta av fem gröna, treflikade blad av 4—7 mm:s längd. Fyllomorfien 
drabbade således huvudsakligen fruktbladen, men de övriga kransarna 
kunde sägas tendera i samma riktning, i det foderbladen voro större än 
normalt och de färgade kransarna m. e. m. reducerade. 
Därjämte förekom allmänt diafys, såväl floripar som racemipar. Den 
förra yttrade sig däri, att en ny blomma, i huvudsak lik den nyss be- 
skrivna satt på dennas förlängda blomaxel på en höjd av några (ända 
till 35) mm:s höjd. Hos den andra blomman hade fyllomorfien fortskri- 
dit något längre, i det foderbladen kunde vara flera än fem, kronbladen 
däremot vara färre eller alldeles saknas. Mitt i blomman, innanför de 
gröna blad, som ersatte karpellerna, syntes en liten knopp såsom rudi- 
ment till en tredje blomma eller såsom övergång till den racemipara 
diafysen. 
Sistnämnda missbildning var än höggradig, än mindre långt framskri- 
den. Det förra var vanligast. Den ur primärblomman framspringande 
inflorescensen var då mycket rikblommig, d. v. s. bestod av talrika 
successiva generationer av genomvuxna blommor i tvåblommiga knippen. 
En liknande missbildning hos Geranium robertianum L. är förut be- 
skriven av H. CHRIST (Botan. Zeitung 1887). För övrigt synas fasciation 
och dubbla blommor vara de vanligast förekommande monstrositeterna 
inom släktet Geranium (jfr O. PENzZtiG, Pflanzenteratologie, 1890). 
K. Johansson. 
