117 
Det synes emellertid som om antagandet av hybridnatur i vissa fall 
vore i behov av ytterligare motivering, och även om vi vore berättigade 
att antaga elt hybridogent ursprung för alla apogama arter, torde detta 
likväl icke kunna ge oss någon bestämd upplysning om apogamiens 
egentliga orsak. Ty hybridiseringen är väl, som ref. på ett annat ställe 
(1919) framhållit, snarare att betrakta som en förmedlande process vid 
utlösandet av en apogam tendens än som direkt orsak. Enligt referen- 
tens åsikt skulle man också kunna tänka sig utlösning av apogami utan 
en förmedlande hybridisering, och just i fråga om Chara crinila's apo- 
gami synes en sådan tolkning ligga nära till hands. 
ERNSTS förslag att genom hybridisering förklara apogamien hos Chara 
crinila stöter nämligen på flera praktiska såväl som teoretiska svårig- 
heter. Ty dels ha hybrider hittills icke med säkerhet kunnat påvisas 
inom släktet Chara, ej heller experimentellt framställas, och den apo- 
gama formen saknar fullständigt morfologiska hybridkaraktärer. Vidare 
måste man, om hypotesen om hybridiseringen antoges, göra särskilda 
och komplicerade antaganden för att förklara könsfördelning och habitus 
hos den apogama rasen. Ty utan dylika antaganden måste man vänta, 
att den apogama, diploida rasens gamofyter bli monoika och dessutom 
till följd av hybridiseringen habituellt något avvikande från den rena 
sexuella formen. Det synes mig därför enklare att antaga, att apogami- 
tendensen hos Chara crinita har utlösts under gamofytstadiet i förening 
med en könssammansmältningsprocess av något slag. Ett sådant anta- 
gande förringar ej hybridiseringens förmedlande betydelse vid utlösandet 
av apogami hos angiospermerna. 
I arbetets senare hälft belysas från bastardhypotesens ståndpunkt flera 
andra avvikelser från det vanliga normalt sexuella fortplantningsförloppet 
hos växterna. Många intressanta uppslag för vidare experimentell be- 
arbetning lämnas sålunda såväl i fråga om pseudogami och nucellar- 
embryoni som i fråga om partenokarpi och vegetativ propagation. För 
de speciella frågeställningarna och diskussionerna måste emellertid hän- 
visas till originalframstlällningen. 
I. Holmgren. 
CLEMENTS, FREDRIC E., Plants succession. An analysis of the 
development of vegetation. — Published by the Carnegie Institution of 
Washington. Washington 1916. 512 sid., 61 planscher och 51 textfigurer. 
Den moderna växtsociologien, vetenskapen om växtsamhällena, har 
under de senaste decennierna slagit in på två vitt skilda utvecklings- 
vägar. Medan man i Skandinavien och Mellaneuropa, med Uppsala och 
Zurich som centralpunkter, steg för steg arbetat sig fram till den strängt 
induktiva metodik för växtsamhällenas begränsning, beskrivning och vi- 
dare undersökning, av vars nuvarande ståndpunkt recensenten och två 
andra svenska växtsociologer i ett nyligen utkommet arbete sökt giva en 
sammanfattning!', har i England och Amerika en motsatt riktning nått 
! G. E. Du Rietz, Tu, C. E. Fries och T. Å. TENGWALL, Vorschlag zur Nomenklatur 
der soziologischen Pflanzengeographie. — Sv. Bot. Tidskr. 1918. 
