123 
kas: Dados climatologicos dos annos de 1887 —588 (1889) (samt dylika redo- 
görelser för de båda följande åren); Contribuicåo para uma flora Pau- 
lista, regiåo campestre (1890); Os sambaquis de S. Paulo (1893) (om för- 
modade kökkenmöddingar), Ensaio para uma synonimia dos nomes popu- 
lares das plantas indigenas do Estado de S. Paulo (1895); Ensaio para 
uma distribuicåo dos vegetaes nos diversos grupos floristicos no Est. d. 
S. P. (1896); (ny uppl. 1898); Relacåo das plantas cultivadas no Jardim da 
Commissåo (1896); A fructicultura em Argentina, observacöes feitas numa 
excursåo å Buenos Ayres (1904); Notas sobre as planias exoticas introdu- 
zidas no Est. de'S. P. (1906); Contribuicöes para a algologia paulista, 
Familia Oedogoniacez (1906); m. m. Härtill komma ett antal digra »Re- 
latorios»> eller botaniska årsredogörelser i tjänsten. — L. har även över- 
flyttat åtskilliga främmande arbeten till portugisiska språket, såväl bo- 
taniska som andra, däribland E. WARMINGS »Lagöa Santa» och C. A. M. 
LINDMANS »Vegetationen i Rio Grande do Sul.» 
Såsom det ofta händer i Sydamerika, bortmanövrerades L. slutligen 
från sin inflytelserika ställning i kommissionen. Han hade emellertid 
en angenäm reträttplats som föreståndare (ungefär från 1898) för en botanisk 
trädgård, belägen vid Cantareira på en mils avstånd från huvudstaden 
och till stor del ett verk av honom själv. Ivrig som han var för bota- 
nisk forskning, sökte han giva denna trädgård en vetenskaplig prägel, 
men råkade därigenom i konflikt med de styrande, som mera ville till- 
godose den praktiska försöksverksamheten (eller, som L. i ett brev ut- 
tryckte sig, »reformera trädgården till en vanlig plantskola»). LDL. läm- 
nade nu trädgården och statstjänsten (1907) och ägnade sig åt ett affärs- 
företag. En uppsats av honom om Acacia decurrens hade avtryckts i 
Tyskland och ett syndikat där erbjöd L. att övertaga ledningen av nämnda: 
akasias utforskande och exploatering med avseende på barkens använd- 
ning som garvmedel (>Companhia exploradora de materias tanniferas»>). 
Man inköpte till odlingsmark över 7000 har campojord vid S. José dos 
Campos nära Taubaté i S. Paulo. Anmärkningsvärda resultat härav 
synas emellertid hava uteblivit. 
Med sitt livliga "lynne, sitt något oroliga verkningsbegär, sitt goda 
huvud och sin stora bekantskapskrets hade L. emellertid ständigt »flera 
strängar på sin båge» och åtnjöt förmånen att konsulteras och användas. 
i åtskilliga offentliga värv. Så t. ex. blev han 1910 anlitad att som sak- 
kunnig i botanik och meteorologi medfölja en vattenuppdämningsexpedi- 
tion till den nordbrasilianska staten Cearå för att där söka bekämpa: 
torkan i vissa trakter genom konstgjord bevattning, ett uppdrag, som han 
hängav sig åt med ungdomlig livlighet. I Cearå samlade han ett cj 
obetydligt herbarium, som han jämte sina samlingar från S. José dos. 
Campos (se ovan) skänkte till Riksmuseet (gramineerna finnas bearbetade 
i E. L. EKMANS »Neue brasilianische Gräser», 1911). Till Cearå begav sig 
L. även 1911. Han hade där anlagt en liten »Horto Forestal» (skogs- 
försöksträdgård), där bl. a. försök gjordes med FEucalyptus, Grevillea, 
Casuarina m. fl. i och för plantering å den väldiga damm, som var 
under uppförande vid Quixadå. Han besökte 1911 även Joazeiro vid Rio- 
S. Francisco i staten Bahia och gjorde även där samlingar. 
