135 
ordning (fig. 1). Häri inlägges så den typ, som i det ena eller andra 
fallet är realiserad i naturen, och man erhåller en synnerligen över- 
siktlig bild över de föreliggande associatlionernas grundkaraktär. Vi 
skola i det följande närmare utföra denna princip. 
KoLKkWwitz' och MARSSONS system kan alltså, enligt vår mening vi- 
dare utvecklas till alt tillämpas för en rationell klassifikation av 
planktonsamhällena överhuvudtaget. Det har visserligen först ut- 
arbetats vid studier över genom organiska avfallsämnen förorenade 
sötvatten. De olika »mineralisationsgrader>, som därvid erhållas, 
föreligga emellertid, som vi i det följande skola finna, även under 
rent naturliga betingelser inom sötvattnet, svarande mot perma- 
nenta formationer och icke allenast — som vid självreningen — 
mot successioner. Systemet upptar ju också organismer av de mest 
olika näringsfysiologiska typer, från de rena heterotroferna till de 
mest utpräglade autotroferna. Anmärkningsvärt är, att systemets 
väsentliga tillämpning inom föroreningsforskningen så till den grad 
kunnat förvilla eljes kritiska författare, alt det t. ex. av WARMING- 
GRAEBNER (1918) helt enkelt endast anföres som en form för »sa- 
proplanktons» klassifikation. Och dock innefattar det ju i själva 
verket just det totala plankton — ej minst de grupper, som sedan 
gammalt föra denna beteckning. 
IV. De olika associationsgruppernas inbördes förhållande. 
Succesioner. 
De associalionsgrupper, som i det föregående på grundvalen av 
KoLrKkwitz och MARSSONS system uppställts, kunna antingen repre- 
sentera relativt fixa typer eller också endast led i en succesion. I 
större naturliga sjöar är det förstnämnda 1 stort sett alltid fallet. 
En succesion torde emellertid även under naturliga förutsättningar 
existera, om också i första hand inom dammarna. Känt är något 
dylikt hittills visserligen endast från kulturellt betingade föroreningar, 
varvid valtnets »självrening» betingar succesionen p>a>8>0>—>k. 
Föroreningen fungerar nalurligtvis — om den ej, vilket dock mer- 
endels är fallet, helt plötsligt tillföres — som en succesion i alldeles 
omvänd riktning. Vi få alltså härvid i efter varandra följande étager 
samma serie av valtnets olika mineraliseringsstadier, vilka eljes re- 
lativt fixa företrädas av sjöar, dammar och floder under normala 
förutsättningar. 
I naturliga vatten har man alltså att räkna med relativt fixa 
associationer av typen p, «, Pp, o och k, svarande mot de under na- 
