138 
produktionens tecken, och vegetationsfärgen dominerar nästan konse- 
kvent över egenfärgen. Näringsfysiologiskt sett måste här uppträdande 
associationer grupperas mellan 8 och o. Det ökologiska spektrum 
får alltså här det utseende, som nedanstående fig. 2 utvisar. 
Den eutrofa formationens karakteristikon gives nästan i första 
hand genom den högproduktion, vari de föreliggande associatio- 
nerna uppträda. Av dessa torde i stort sett Myxophyceta böra an- 
föras som den mest karakteristiska, representerad i så gott som 
[LA AB O Hd 
DD [5.4 ;B O KA 
Fig. 2. Grafisk framställning av associationsgruppernas fördelning inom den 
:oligo- resp. eutrofa sjötypen. 
hela årskalendern av efter årstiderna växlande aspekter. . Smärre 
och grundare sjöar av denna iyp torde böra anföras som en facies 
för sig, alldeles tillräckligt karakteriserad genom denna association. 
Den är dock ofta rik på insprängningar, särskilt i form av Pediastra, 
Scenedesmus m. fl. former. 
Djupare sjöar erbjuda däremot en facies för sig, i första hand 
karakteriserad genom stora och långvariga högproduktioner genom 
associalionerna Melosireta och Peridineta — bägge begränsade till 
kall- resp. varmvatltnets period. Ävenledes här kunna dock Myxo- 
phyceta ernå en ganska ingående betydelse. 
Sammanfatta vi det ovan sagda, erhålles tydligen denna gruppering 
av den eutrofa formationen. 
Hydrografisktel- | Myzxophyceta, 
) 
ler kemiskt be- / Peridineta, 
Eutrof for- | tingade typer. | Melosireta 0. s. V. 
mation. | 
| Historiskt betin- f Här okända typer. 
gade. | 
= 
