144 
fixa. Succesioner från nutidens synpunkt kunna alltså barn 
stort selt ej tänkas. Naturligtvis betingar dock varje organism- 
produktion en autosaprobisering av miljön. Inom den oligotrofa 
sjötypen ligger ju emellertid produktionen överhuvudtaget så lågt, 
alt ett överskridande av k-stadiet här icke torde vara tänkbart. 
Tvivelsutan är därför denna näringsfattiga formation att beteckna 
såsom den inom plankton stabilast tänkbara. 
Annorlunda ligga däremot förhållandena inom den eutrofa forma- 
tionen. Här arbetar livet överhuvudtaget i högproduktionens tecken, 
och det är ju faktiskt oerhörda mängder av organisk substans, som här- 
vidlag inkarneras av plankton. En belysande illustration härtill ut- 
göres exempelvis av de siffror, som publicerats av KoLKwIiTzZ (1909) 
för en större alg, av mig (1918) för våra vanligaste nannoplanktonfor- 
mer. Klart är ju, att detta måste kunna betinga en tidvis avsevärd 
autosaprobisering av miljön. Överhuvudtaget torde därför den eutrofa 
sjötypen pendla mellan o och gm stadiet — enligt typen för en 
reversibel reaktion. Efler de tiligängliga näringskällornas totala 
exploaterande går produktionen tillbaka mot o, men gm stadiet 
realiseras genom autrosaprobisering snart på nytt, och därmed också 
förutsättningarna för en ny produktion. Det torde vara otvivelaktigt, 
att en synpunkt sådan som denna i större utsträckning bör vara 
förtjänt att uppmärksammas vid tolkningen av periodicitetsförhål- 
landena överhuvudtaget. 
Några mera avsevärda succesioner torde emellertid icke kunna 
förutsättas inom ramen för sjöarnas nulida liv. Det torde väl också 
vara tvivelaktigt, om det pendlande mellan associationsgrupperna 
8Z0, vilket i det föregående antylls, rätteligen bör beläggas med 
beteckningen succesion. Först då historiskt geologiska synpunkter 
anläggas, torde man i en mera egentlig mening kunna räkna med 
dylika företeelser. Sålunda är det ju klart, att sjöarnas igenväxning 
även planktologiskt måste korrelera med associations- och forma- 
tionsförändringar. Det måste sålunda exempelvis förutsättas, att en 
på livets höjdpunkt eutrof sjötyp är att härleda ur en urtyp, fallande 
inom det oligotrofa livets ram, knuten till en tidpunkt, då vattnet icke 
ännu ägde tillgång på den agila organiska substans, som jämle 
elektrolytrikedomen belingar högproduktionens inträde. Å andra 
sidan måste efter 'det eutrofa stadiet följa nya succesioner — an- 
tingen i riktning mot tilltagande näringsrikedom eller, förr eller se- 
nare, mot avtagande. — Beträffande den på livets höjdpunkt oligo- 
trofa sjölypen, så torde man från miljökemiska utgångspunkter här 
