147 
en del specifikt helofila, såsom Eugleneta, vissa lägre grönalger o. s. v. 
— allt associationer, vilkas näringsbiologiska spektrum faller långt ute 
i 2, d. v. s. betydligt till vänster om den eutrofa formationens typiska 
utbildning; jfr f. ö. fig. 2 och 4. Orsaken härtill ligger naturligt- 
vis helt enkelt i den större tillgång på exploaterbara näringsäm- 
nen, vilka dammar — ceteris paribus — måste erbjuda i förhål- 
lande till sjöar genom den i jämförelse med vattenvolymen alldeles 
dominerande massan av högre växtlighet, genom näringsrika botten - 
Pp [24 É [44 Hi 
Fig. 4, Grafisk framställning över associationsgruppernas fördelning inom en eutrof 
damm. 
Överst ett spektrum, som något så när överensstämmer med den eutrofa sjötypen i dess typiska 
utbildning. För övrigt en tilltagande förskjutning i riktning mot de saproba områdena. 
lagers ständiga kontakt med ytvattnet o. s. v. Likartade associa- 
tioner kunna uppträda i sjöar — men då först som effekten av 
kulturellt betingade föroreningar. Den härför erforderliga anrikningen 
av vattnet med näringsämnen torde nämligen endast i dammar vara 
tänkbar på autosaprobiseringens väg. 
Det är således otvivelaktigt, att formationernas grundton uteslu- 
tande betingas just av de miljökemiska förutsättningarna, och atti 
princip sjöar och dammar, vilka tillhöra den eutrofa typen, med 
hänsyn till planktonproduktionens beskaffenhet måste betraktas från 
alldeles samma synpunkter. 
