LD 
- 
kännas en väl så stor betydelse för eulimnoplankton. Det bör emel- 
lertid i detta sammanhang framhållas, att en verklig direkt klarlägg- 
ning av dessa företeelser tydligen bör kunna framgå av en kritisk 
tolkning av forntidssjöars i planktologisk mening eutrofa slamav- 
lagringar. För en paläolimnologisk forskning med blick för bio- 
logiska synpunkter torde dessa ännu alldeles okända förhållanden 
kunna erbjuda elt betydande intresse. 
Inom ett med hänsyn till markbeskaffenheten oligotroft område 
är däremot en eutrof sjölyp under naturliga förutsättningar alldeles 
otänkbar. Uppträder alltså därstädes icke desto mindre en dylik 
där, så måste den vara kulturellt betingad. Som ett mycket be- 
lysande exempel kan härtill för Sveriges vidkommande hänvisas. 
till sjösystemet vid Växiö, vilket underkastats en mycket ingående 
undersökning i kemiskt hänseende. Vi finna där bl. a. — jfr närmare 
SONDÉN (1914) — fyra sjöar »kopplade>» efter varandra och i rikt- 
ning från förorevingskällan erbjudande en fullständig övergång från 
den eutrofa till den oligotrofa typen. Det förstnämnda ledet kan. 
enligt mina erfarenheter planktologiskt knappast skiljas från en 
naturlig eutrof sjötyp, det sistnämnda överensstämmer däremot full- 
ständigt med den för landskapet karakteristiska naturtypen av 
oligotrof art. Här föreligger alltså elt av de talrika experiment i 
stort, vilka tydligt bevisa de miljökemiska förutsättningarnas domi- 
nerande betydelse och därmed med all önskvärd tydlighet verkligen 
motivera den princip för associationernas gruppering, vilken vi här: 
närmare genomfört. 
Klart är f. ö., att denna av mig utvecklade sats om eu- och oligo- 
trofa sjötyper ävenledes i praktiken — vid föroreningsundersök- 
ningar — måste bli av en understundom utslagsgivande betydelse. 
Det blir ju nämligen icke planktonproduktionen i och för sig, 
som vid dylika arbeten kan tillerkännas en grundläggande betydelse, 
utan först densamma, sedd i relation till omgivningarnas be- 
skaffenhet. Vad som därför är högst naturligt och självklart på 
det baltiska slättlandet — den planktonhögproduktiva, eutrofa sjö- 
typen — är lika onaturligt och främmande för exempelvis Smålands- 
urbergstrakter. Där blir alltså den oligotrofa typen natur-, den 
eutrofa däremot kulturformationen. 
DANT: 
"ör åvägabringandet av en verkligt empirisk materialsamling tilb 
frågan om planktonformationernas beroende av den biokemiska 
