186 
Stift som hos II, dock längre och smalare. 
Krona upptill något vidgad, men ej klocklik. Brämet delat i 5 
c:a '/2 mm långa flikar. 
Pappushår c:a 5 mm långa, i spetsen svagt ansvåällda. 
IV. Avvikande honliga blommor. 
Ståndare saknas. Fruktämne fertilt. 
Stift styft, rakt, c:a 6 mm långt. Märkesflikar c:a !/2 mm långa, 
i kanterna och spetsen försedda med märkespapiller. Korta hår på 
övre delen av stiftet och på nedre delen av märkesflikarnas utsida. 
Krona c:a 5!/2 mm lång, rörlik, upptill svagt vidgad, med litet, 
5-delat bräm. Kronflikarna c:a !/3 mm. 
Pappushår ej eller knappt märkbart förtjockade, minst 6 mm 
långa. j 
V. Typiska honblommor. 
Ståndare saknas. Fruktämne fertilt. 
Stift slankt, utvuxet ofta böjt, c:a 7 mm långt. Märkesflikar c:a 
?/s mm långa, i kanterna och i spetsarna med märkespapiller. Hår 
saknas. Krona trång, rörlik, c:a 6 mm lång, snett avskuren, otyd- 
ligt naggad. 
Pappushår ej förtjockade, c:a 7 mm långa. 
B. Könsfördelningen inom blomkorgarna. 
1. Hanform: endast blommor I. — Typiskt dioika >-exemplar. 
2. Andromonoik form: i korgens periferi blommor I, i mitten 
blommor II. 
3. Gynomonoik form: i korgens periferi blommor III, i mitten 
blommor IV. 
4. Honlig form: endast blommor IV. 
3. Honlig form: endast blommor V. 
De typiskt dioika formerna (1 och 5) äro de vanliga. Formerna 
3 och 4 äro enligt JUEL sannolikt ej särdeles sällsynta, något som 
däremot torde vara fallet med form 2, av vilken JUEL fann endast 
ett individ. De avvikande formernas holkfjäll äro intermediära 
mellan >- och 2-formens. Den avvikande 2-formen (form 4) har 
bredare och plattare huvud än den typiska 2-formen (form 5) samt 
bredare och mera rundade holkfjäll än denna. Det torde alltså fin- 
nas goda skäl för JuELs antagande, att form 4 representerar en 
kryptohermafroditisk ras. 
4. dioica (L.) Gertn. är alltså i regel strängt dioik med skilda 
3>- och 2-individ. I naturen förekomma emellertid även former, 
