196 
erkänna, att jag för vissa fall ej är fullt övertygad om arternas 
autonomi. För att komma till klarhet i detta hänseende krävas 
ytterligare iakttagelser i naturen, och särskilt gäller det att under- 
söka, i vad mån yttre faktorer kunna inverka på bålens tjocklek 
och areolering, på sporernas färgförändring och på hymenialgoni- 
diernas form. Skulle det visa sig, att bålens areolering och: diffe- 
rentieringen mellan de fertila och de sterila vårtorna eller fälten ej 
äro konstanta, måste till exempel St. clopima och St. fuscocuprea 
ävensom St. catalepta och St. fissa förenas. Göres samma erfaren- 
het beträffande hymenialgonidiernas form, kunna knappt St. clopima 
och St. catalepta eller St. fuscocuprea och St. fissa hållas åtskilda. 
Det synes mig emellertid vara bäst att tillsvidare hålla i sär, så 
långt som möjligt, de redan urskilda och namngivna arterna, för 
så vitt de ej blivit beskrivna under uppenbart förbiseende av andra 
forskares arbeten. 
Vad nomenklaturen angår, anser jag mig icke i detta korta med- 
delande böra vidtaga några förändringar i den nu rätt allmänt 
brukliga, helst då jag, som nämnt, är tveksam rörande artbegräns- 
ningen. Men för vissa fall måste jag inlägga min reservation, och 
detta gäller redan namnet på släktet. Staurothele uppställdes år 
1853 av J. M. NORMAN och omfattade enligt hans begränsning 
verrucariacéer med murformiga, mörka sporer. Beskrivningen passar 
in även på flera Polyblastia-arter och på Anthracothecium. Tu. M. 
Fries tillfogade år 1860 karaktärerna »sporae paucae» och »para- 
physes in gelatinam diffluentes>», varigenom han ville markera grän- 
sen mot det av A. MASSALONGO år 1852 uppställda släktet Sporo- 
dictyon. Först år 1864 anmärkte FRrRIESs, att närvaron av hymenial- 
gonidier borde anses som en nota characteristica, och vid samma 
tid hänförde han hit även arter med hyalina sporer och med 8 
sporer i varje sporsäck. Närmare preciserade han släktets begräns- 
ning år 1877 och överförde samtidigt dit ett antal arter, som av 
olika författare beskrivits under Polyblastia. Denna av TH. M. 
FRIES givna begränsning av Staurothele har sedan vunnit ett ganska 
allmänt erkännande, vare sig man, såsom numera oftast är fallet, 
uppfattar gruppen som ett särskilt släkte eller subsumerar den 
under Verrucaria eller Polyblastia. 
De av G. W. KOERBER år 1855 givna namnen Sphaeromphale — 
REICHENBACHS likabenämnda släkte inneslöt enligt KOERBERS eget 
medgivande icke några lavar med murformiga sporer — och Stig- 
matomma kunna, såsom yngre, icke komma till användning, därest 
