197 
icke det Normanska av någon anledning måste förkastas och något 
äldre än dessa då icke finnes att tillgå. Emellertid hade A. MaAs- 
SALONGO redan år 1852 uppställt ett släkte, Paraphysorma, som 
helt och hållet fotar på en otvetydig Staurothele. Visserligen är 
hans tolkning av fruktkroppens byggnad och av hymenialgonidierna 
oriktig, och han har senare låtit släktet falla. Men då icke någon 
som helst ovisshet föreligger om vad han avsett med Paraphysorma, 
kan detta icke utgöra något hinder för att använda sagda namn. 
Enligt mitt förmenande bör därför Paraphysorma, som är ett år 
äldre, vid en konsekvent tillämpning av nu gällande nomenklatur- 
regler undantränga Staurothele. 
En undersökning av Verrucaria clopima i G. WAHLENBERGS her- 
barium visar, att därunder dölja sig två olika, på samma papper 
uppfästa, på olika dagar men i samma trakt insamlade arter. Den 
ena, som är fullt bestämbar, har fertila bålvårtor av väsentligen 
samma byggnad som hos St. fissa (Tayl.), men avlånga eller cy- 
lindriska hymenialgonidier och är, att döma efter NYLANDERS be- 
skrivning, identisk med St. fuscocuprea (Nyl.). Den andra, vars bål 
är sönderfrätt av insekter, och som därför ej är fullt säkert bestäm- 
bar, har nästan klotrunda hymenialgonidier och hör således icke 
till vad som numera rätt allmänt, t. ex. av WAINIO och av ZSCHACKE, 
betecknas som St. clopima, utan snarare till SL. catalepta (Koerb.) 
eller St. fissa (Tayl.). Sistnämnda art har emellertid ej anträffats i 
Finnmarken av senare resande; St. fuscocuprea, St. catalepta och 
St. clopima auctor. äro däremot insamlade där av Tu. M. FRIES. 
Vart det av AcHARIUS i Methodus” under Verrucaria clopima anförda 
exemplaret från Östergötland är att hänföra, känner jag icke. Någon 
art med avlånga eller cylindriska hymenialgonidier, som kan komma 
i fråga vid en jämförelse, föreligger icke i de mig tillgängliga sam- 
lingarna från detta landskap. E. Fries, Lich. suec. exs. n:o 415, 
som är insamlad där och enligt egenhändiga anteckningar av FRIES 
i hans herbarium uteslutande legat till grund för beskrivningen på 
Sagedia clopima i »Lichenographia europaea reformata>, tillhör St. 
calalepta. F. ARNOLD anser också nämnda Koerberska art vara 
identisk icke blott med Sagedia eclopima Fr. utan även med Verru- 
caria elopima Wahlenb. E. Wainio, som haft tillfälle att under 
söka materialet i AcHARIUS' herbarium, urgerar däremot bestämt, 
att Verrucaria clopima har långa hymenialgonidier, vilket ju icke 
är fallet med Fries” Lich. suec. exs. n:o 415. Han anför dessutom, 
på grund av undersökning av originalexemplar, som synonym Pyre- 
