216 
bredda. Då bladen ömsesidigt täcka varandra, uppstå i skottspet- 
sarna ärtskockformiga eller kottelika galler (fig. 1, 2). Den normala 
gröna färgen bibehålles endast i spetsarna; vid basen och över 
huvud så långt bladen täcka varandra, är färgen blek, nästan vit. 
Fig. 2. Cecidier av Perrisia alpina å Silene acaulis. — +. 
Gallerna förekomma merendels i stort antal å samma individ. 
BEzz1i, som i de italienska alperna undersökt en medelstor tuva av 
på detta sätt deformerad Silene acaulis, fann å densamma icke mindre 
än 50 dylika cecidier. Å det mig föreliggande materialet bar en knappt 
decimeterbred tuva 45 cecidier, en något mindre 37. 
Gallmygglarverna äro enligt Löw till färgen rosenröda och träffas 
vid basen av de deformerade bladen, vilka vart och ett städse bebos 
av ett stort antal sådana. Enligt samme forskare lämna de gallerna 
i september och begiva sig till övervintring i jorden, där de på våren 
genomgå sin förvandling till puppa och imago. En beskrivning av 
gallmyggan i dess fullbildade stadium lämnade Löw år 1885, var- 
vid han gav densamma namnet Cecidomyia alpina. Synonymer äro 
Perrisia (K1IEFFER), Dasyneura (KERTÉSZ), ävensom Dichelomyia alpina, 
det senare givel av RUBSAAMEN. 
Enligt Löw, HiERonyYMmUS och Bezzi är det av Perrisia alpina 
förorsakade cecidiet (HOoUuARD: 2274) känt från följande lokaler. 
Niederösterreich: Raxalpe (Schlangenweg), Schneeberg (Ochsen- 
boden). Vid mina floristiska undersökningar somrarna 1905 och 
