224 
att »egenvinkeln» å klinostat är större än den normala vinkeln med 
huvudroten; 
att efter omvändning av hela plantan + 1809 sidorötterna kröka sig 
nedåt så att den gamla vinkeln med horisontalen uppnås. 
För att förklara, vad man visste, antog man antingen: 
1) att sidorötterna hade en svagare positiv geotropism än huvudro- 
ten (SACHS); 
2) eller att de vore plagiotropa, antingen 
a) så att gränsvinkeln vore deras (retningslösa) jämviktsläge lik- 
som vertikalläget huvudrotens (CZAPEK 1898) eller 
b) så att gränsvinkeln komme till stånd som en resultantverkan 
genom samspel mellan diageotropism och positiv geotropism (CZAPEK 
1895); 
3) eller resultantverkan av ett samspel mellan positiv geotropism 
och morfestesi (DUTROCHET, NOLL). 
LUNDEGÅRDH visar nu: 
att SACHS har rätt däri, att sidorölterna äro svagare positivt geo- 
tropiska än huvudroten, krävande ungefär dubbla presentationstiden 
(c:a 12 min. mot c:a 5) men med kortare reaktionstid (30—40 minuter 
mot i medeltal 56), men att detta ej kan förklara, varför de inställa sig 
i gränsvinkeln och ej i vertikalläge; 
att sidorötterna äro rent positivt geotropiska och percipiera en 
positiv geotropisk retning även i jämviktsläget och ännu i mindre vink- 
lar med vertikalen. (Bevis: horisontalläget optimalt retläge; ingen reak- 
tion vid intermittent retning efter sinuslagen, ej heller vid dubbelretning 
i godtyckliga lägen med 180! differens; i vertikalläget ingen tropistisk 
perception ännu efter 5 timmar); 
att sidorötterna äro fysiologiskt radiära. Bevis: retningslösa rötter 
förhålla sig lika i de båda horisontallägena 0? och —+— 180", i normalin- 
versläge som i normalläge (—130? resp. —509; som 09 räknas alltid hori- 
sontalläget på den sida där ifrågavarande rötter sitta. Jfr JostsS Vorle- 
sungen 3. Aufl., sid. 602—603). 
Jämviktsvinkeln måste alltså komma till stånd genom en hämning 
av något slag. Denna hämning bevisas vara orsakad varken av auto- 
tropism eller av något slags morfestesi, utan av en tyngdkraftsretning, 
som verkar starkast i —90? (vertikalläge), svagare i normalläget, och som 
visar sig artskild från de tropistiska retningarna bl. a. genom den stora 
hastighet, varmed den avklingar. Fenomenet är analogt, sannolikt iden- 
tiskt, med den av MARIE-MARTHE RiIss 1913 å huvudrötter påvisade häm- 
ningsverkan av tyngdkraftens längskomponent. Att sidorötterna 
växa snett, huvudroten lodrätt, beror alltså på olika värden av förhål- 
landet mellan den metageotoniska (längskrafts-) och den geotropiska ret- 
barheten hos huvud- och hos sidorötter. 
JT; 
Det hittills anförda förklarar ännu ej den normalt inträdande uppåt- 
krökningen av sidorötterna till jämviktsläget ur lägen under detta. 
Denna behandlas i del II. 
