226 
går tillbaka. >»Epinastin» visas emellertid vara ingenting annat än 
en geopositiv reaktion, vars tidskonstanter ha värden, som ej till- 
närmelsevis äro kända för någon förut studerad retningsrörelse. Att den 
avklingar ytterst långsamt, ha vi sett. Presentationstiden kan ej bestäm- 
mas direkt — av samma skäl som vid sidorötternas geonegativa reaktion 
— och även en exakt indirekt bestämning stöter här på svårigheter på 
grund av att den negativa reaktionen förlöper så mycket snabbare, att 
den hinner bringa skotten m. I. m. nära det retningslösa läget, innan ens 
presentationstiden för den positiva reaktionen är uppnådd. Reaktions- 
tiden för den geonegativa reaktionen är högst 1 timme (presentationsti- 
den således ännu kortare), medan presentationstiden för den geo- 
positiva approximativt kan bestämmas till mellan 1 och 2 dygn. 
För både den geopositiva och geonegativa reaktionen är vertikalläget 
tropistiskt retningslöst och horisontalläget optimalt retläge. Högst san- 
nolikt gäller således sinuslagen för båda reaktionerna. Samspelet dem 
emellan räcker därför ej att förklara skottens plagiotropa normalläge, 
som i stället även här medbetingas av en metatonisk effekt av 
tyngdkraftens längskomponent liksom vid sidorötterna. Dennas exi- 
stens kan även påvisas med stöd av skottens förhållande i + 90! och — 90? 
jämfört med å klinostat. (Här hade utan tvivel ett direktare bevis kunnat 
presteras exempelvis genom direkta jämförande presentationstidsbestäm- 
ningar å retningslösa plantor vid reaktion i dessa olika fall respektive). 
Sidoskotten (hos Coleus) äro fysiologiskt radiära. »Epinastin» kan 
induceras å vilken sida som helst. Morfestesi etc. spelar ingen roll för 
uppkomsten av jämviktsvinkeln. 
Till slut ger förf. en monografisk överblick över plagiotropiproblemet 
över huvud. Med stöd av orienterande försök och den befintliga lit- 
teraturen urskiljas en del olika typer (Fagus-typen, Prunus-Padus-typen, 
tallen, granen), vilkas plats i det nya skemat diskuteras. Hos träden 
synes i allmänhet förutom de nämnda retningsreaktionerna rektipeta- 
litet spela en roll. Närmast Coleus-skemat står Prunus-Padus-typen 
(med Acer, Aesculus, Alnus, Belula, Evonymus, Fraxinus, Rosa, Sorbus 
Aucuparia, Quercus). 
Sidoskottens plagiotropa läge är således liksom sidorötternas ett dy- 
namiskt jämviktsläge och kommer i bägge fallen till stånd genom ett 
samspel mellan positiv geotropism, negativ geotropism och metageotonus. 
Blott de relativa styrkeförhållandena äro olika. Hos sidorötterna en 
stark positiv geotropism, en stark metatonus och en svag negativ geo- 
tropism. Hos sidoskotten (av Coleus, Fuchsia, Lamium m. fl.) en stark 
negativ, en relativt stark positiv geotropism och en ganska svag meta- 
tonus. 
Tillsammans utgöra de tre avhandlingarna, som sagt, den första or- 
dentliga analysen av plagiotropifenomenet. Som framgår av ovanstående, 
resultera de i en omvärdering av alla värden på detta område, (märk 
upplösningen av de vedertagna begreppen plagiogeotropism och epinasti!) 
