230 
Kvikkjokks kyrkby åren 1891 och 1892, dels samma mängd insamlad på 
Alnö vid Sundsvall.» Rosendahl fortsätter: »Sedan jag genom förberedande 
försök övertygat mig, att såväl den lappska som den från sydligare ort 
insamlade roten gent emot någras uttalande verkligen var alkaloidför- 
ande och giftig började själva undersökningen.> Om dessa försök att 
själv utröna giftigheten säger han: »Efter att hafva söndertuggat några 
rotstocksbitar, förnam jag inom kort myrkrypningar i händer och fötter 
samt senare en egendomlig känsla af afdomning i dessa delar, hudsen- 
sibiliteten inom ansiktet var betydligt nedsatt. Tyngd öfver hjässan, yrsel 
och kräkning voro i öfrigt de enda och snart öfvergående symtomen.» 
Redan sommaren 1882 hade Rosendahl gjort en resa till St. Peters- 
burg för att studera farmakognosi. Under åren 1892 och 1893 vistades 
han för medicinskt-farmaceutiska studier vid universitetet i Dorpat, där 
han arbetade under professorerna G. DRAGENDORFF och BR. KOBERT, St. 
Petersburg samt Berlin, och härunder framskredo arbetena på gradual- 
avhandlingen så, att denna kunde ventileras vid Karolinska institutet i 
januari 1894. 
Samma år blev Rosendahl docent i farmakologi vid Karolinska in- 
stitutet och innehade förordnande som e. o. professor där och senare 
vid Uppsala universitet. Den ”2/e 1895 utnämndes han till e. o. professor 
i farmakologi och experimentel farmakodynamik samt farmakognosi vid 
nämnda universitet, beviljades avsked den !?/2 1896 och förordnades den 
5/7 1895 till lärare i naturalhistoria och farmakognosi vid Farmaceutiska 
institutet i Stockholm samt blev 1901 e. o. professor och 1912 professor 
därstädes i botanik och farmakognosi, en befattning, som han innehade 
till sin död. 
Åren 1903—1904 och från 1910 till sin bortgång var Rosendahl före- 
ståndare för Farmaceutiska institutet. 
Rosendahl var tidvis under åren 1892, 1893 och 1894 läkare vid 
observationsanstalten mot kolera vid Bredvik och Västra Hästholmen, 
var sommaren 1895 praktiserande läkare i Ronneby, 1896 läkare vid 
Rindö brunn invid Vaxholm och intill sin död praktiserande läkare i 
Stockholm. 
Utom redan omtalade resor vistades Rosendahl somrarna 1881 och 
1883 för botaniska studier i Norges fjälltrakter; besökte 1901 och 1902 
Dovre och 1917 Bergentrakten. 1895 vistades Rosendahl, sedan han med 
statsunderstöd besökt farmakologiska kongressen i London, under tre 
veckor för botaniska arbeten vid Kew botaniska trädgård. Efter besök 
på farmakologiska kongressen i Moskwa 1897 företogs en resa i botaniskt 
syfte till Krim. Han besökte 1903 Italien (särskilt Mortala) och Schweiz 
samt 1911 Italien och Böhmen. 
Särskilt de senare åren gjorde han för ormbunksstudier omfattande 
resor i Sverige, så till Jämtland 1904, 1906, 1910, 1912 och 1916, Torne 
Lappmark 1905 och 1908, Gottland 1909, Värmland 1910, Halland och Bohus- 
län 1914, Småland och Östergötland 1915, Ångermanland 1916 etc. 
I december 1912 reste Rosendahl till Kanarieöarna, där han efter 
ett kortare besök på Madeira gjorde vidsträckta exkursioner och ägnade 
särskilt ormbunkarna och kulturväxterna sitt intresse. Från dessa »in- 
