231 
sulae fortunatae> har han i Farmaceutisk Tidskrift 1913 lämnat en entusi- 
astisk skildring av natur och flora. 
Rosendahls stora längtan var dock att för ormbunksstudier företaga 
en längre resa till Orienten, och hade icke världskriget kommit emellan, 
hade planen därpå antagligen redan varit fullföljd. 
I början av år 1918 drabbades Rosendahl av en svårdiagnostiserbar 
sjukdom med stark kraftnedsättning. Ännu i juli 1918 kunde han dock 
företaga en resa till Bornholm för att undersöka dess ormbunksflora. 
Krafterna minskades emellertid så hastigt, att resan måste avbrytas, och 
efter hemkomsten avled han å Stocksund den 11 augusti. Dödsorsaken 
var en utbredd form av sarkom. 
+ + 
- 
Rosendahl var en arbetets man, van att genom målmedvetet arbete 
övervinna svårigheter, och hans arbetsförmåga tilltog i stället för att av- 
taga med åren. Särskilt måste man beundra den energi, med vilken 
han in i det sista, trots allt mer och mer avtagande krafter, ägnade sig 
åt sitt älsklingsstudium. Bittert klagade han inför den allt mer sig 
närmande döden, icke över denna som sådan, utan över att de arbeten, 
han höll på med, skulle förbliva oavslutade. 
Undantager man några mindre arbeten, ägnade Rosendahl tiden när- 
mast efter disputationen åt förarbeten för den »Lärobok i farmakognosi>, 
vilken utkom 1895—1897. 
1902—1903 var han färdig med en »Lärobok i botanik», båda använda 
vid Farmaceutiska institutet. Den senare är det utförligaste liknande 
arbete, som utgivits på svenska språket. 
Rosendahl ägde ett stort intresse för mikroskopiska teckningar och 
mikrofotografi, vilket även fann ett tacksamt fält i de varandra olika hår- 
fjällen (paleae) hos ormbunkarna, och läroboken i botanik meddelar flera 
originalbilder av sådana. 
Härigenom fördes han in på studiet av kärlkryptogamerna, vilka 
allt mer fängslade hans intresse, och sedan han 1909 publicerat ett första 
bidrag till Sveriges ormbunksflora, följdes detta av en rad väl illustrerade 
uppsatser, behandlande denna växtgrupp. 
På ett värdesättande av Rosendahls hithörande arbeten är det ej 
min avsikt att ingå. Inför uppställandet av en massa småformer, missbild- 
ningar etc. som namnkonstanta enligt MILDES mönster, ställer man 
sig gärna skeptisk, även om ett dylikt förfarande, när det gäller kärl- 
kryptogamerna, ligger närmare till hands än vis å vis andra växtgrupper. 
Huru mycket, som ännu finnes att »göra» av Skandinaviens kärlkryp- 
togamer, visar även en kritisk granskning av Rosendahls arbeten, och 
man måste djupt beklaga, att han ej fick fullfölja dem, då de med den 
energi, han nedlade på atl anskaffa nytt material, och den fördjupning, 
som hans senare arbeten visa vid utredandet av nomenklatur, litteratur- 
uppgifter och växtgeografi, efter allt att döma i hög grad skulle ha fört vår 
kunskap om denna intressanta växtgrupp framåt. 
Särskilt värdefull är den utredning, som Rosendahl i uppsatsen >»Om 
Woodsia alpina och en sydlig inlandsform av denna samt Woodsia alpina 
