242 
En del av vad jag på detta sätt erfarit kan möjligen förtjäna en 
något utförligare behandling än den, som kan inrymmas på några 
rader i en flora. I några fall kan det ock bli fråga om själva art- 
systematiken. Möjligen kan ock en fylligare redogörelse för några 
för våra botanister mindre väl kända växtarter ha en viss betydelse. 
Av dessa anledningar har jag tänkt att meddela varjehanda iaktta- 
gelser såsom »Floristiska fragment». Med denna titel har jag velat 
framhäva, att jag ej avser att ge monografier, grundade bl. a. på 
omfattande studier i litteraturen. Fastmera avser jag att utgå från 
våra florors uppgifter om en och annan växtart och i anslutning 
härtill meddela främst vad jag själv haft tillfälle att iakttaga. 
Uppsala, Botaniska Museet, november 1919. 
1. Några Botrychium-fyndorter. 
I museerna finnes ett betydande antal icke offentliggjorda svenska 
fyndorter för våra Botrychium-arter företrätt. Även genom med- 
delanden från olika personer ha några nya lokaler kommit till min 
kännedom. Åtskilliga av dessa synas mig förtjäna att publiceras. 
Nedan får jag ock tillfälle att beriktiga några felaktiga uppgifter i 
litteraturen”. 
Botrychium boreale (Fr.) Milde. — Uppland. Möja: Trullsörar (1916 
T. VESTERGREN). Dalarne. Idre: Lillfjäten (1906 o. 1912 G. SAMUELS- 
sON), Idrebyn (enl. E. P. VRaAnG). Ångermanland. Säbrå: Framnäs (1867); 
Nora: Storön (1868 H. W. ARNELL); Nordingrå (1866 H. W. ARNELL 0. V. 
F. HoLwMm); Nätra (1880 V. F. Horm). Härjedalen. Storsjö: Axhögen 
(1913 H. SmitHB). Jämtland. Mörsil: nära Äggforsen (1905 H. W. ARNELL); 
Are: Handöl (1901 F. RIDDERSTOLPE, 1906 T. (AR TENGWALL), Enafors- 
holm (1902 E: B: ATMQuisT); Kall: Kolåsen (1911 G. EE: DU RIE 
Västerbotten. Vännäs: Stennäs (1891 0. B. SANTESSON); Bygdeå: 
Robertsfors, Rickleå, Fredriksfors (1918 S. GRAPENGIESSER); Nysätra: 
Nybyn (1869 F. RisBERG); Skellefte: Ursviken (1884 o. 1887 C. HA- 
KANSSON). Norrbotten. Neder-Lule: Uddskär (1872 E. BÄCKSTRÖM 0. 
J. F. SUNDGREN); Över-Lule: Heden (1871 V. F. HoLM), Grubban nära 
Boden (1915 ERIK ALMQUIST); Edefors: Harads (1902 A. FRISENDAHL); 
Neder-Kalix: Karlsborg (1872 E. KANT); Hietaniemi: Selkäsaari (1899 G. HELTL- 
SING). Lycksele Lappmark. Lycksele: Norrlunda (1889 G. HALLDIN), 
Storholmen i Vindeln (1902 H. HESSELMAN). Pite Lappmark. Arjepluog: 
Västra Njaskja (1872 V. F. Horm). Lule Lappmark. Kvikkjokk: Nam- 
stort. Men alldeles oförutsett kan det också inträffa, att en växtart, som ej ansetts 
vara det minsta kritisk, visar sig vara det. Utbrytandet av Actaea erythrocarpa 
ur vår gamla ÅA. spicata är i detta hänseende tillräckligt belysande. 
' När endast årtal och namn anges, betyder detta, att uppgiften grundar sig på 
av mig sedda exemplar. Eljest bifogas framför personnamnet ett »enl.». 
