245 
I 12:te uppl. av C. J. HArTMANS >Handbok i Skandinaviens flora» (1889) uppges 
Botrychium virginianum för Vänjan: Tiberget (Dalarne). Som sagesman anföres K. 
P. HäGErRsrrRöM, Uppgiften är efter allt att döma oriktig, då intet exemplar av arten 
finnes i HäGERrstTRÖMS efterlämnade herbarium (nu i Hb. Ups.). Däremot föreligger 
från ifrågavarande plats ett individ av B. lanceolatum, som därför torde avses. 
2. Lycopodium Chamaecyparissus A, Br. 
Kännedomen om den Lycopodium-form, som A. BRAUN år 1837 
uppställde som en ny art, L. Chamaecyparissus, har hos oss varit 
mycket otillfredsställande. I C. J. HARTMANS »Handbok i Skandi- 
naviens flora» inkom den i 6:te uppl. (1854) såsom L. complanatum L. 
"sabinifolium Willd., ett namn som i 10:de uppl. (1870) utbyttes 
mot "Chamaecyparissus A. Br., medan växten i 11:te uppl. (1879) 
degraderats till varietet av L. complanalum. Som sådan ålerfinnes 
den även i det av TH. O. B. N. KroK utgivna 1:sta häftet av 12:te 
uppl. av samma arbete (1889). Den uppges förekomma på åtskilliga 
ställen i södra Sverige, men även på spridda punkter i fjälltrak- 
terna. KROK anser t. o. m. dess egentliga hemvist inom Skandina- 
vien vara norra delarna av Sverige och Finland. O. DauL upptar 
den i A. BLrytts »Haandbog i Norges Flora» (1906) som L. com- 
planatum +Chamaecyparissus med en enda fyndort, Kristiansand. 
Att växten varit m. 1. m. misskänd här i Norden, har framhållits 
av H. LINDBERG, som i »Sched& operis dquod insecribitur Plantz 
Finlandix Exsiccate. HFasc. I—-VIII> (Helsingfors 1906) anmärker, 
att vad som i Finland räknats till L. complanatum var. Chamaecy- 
parissus till allra största delen utgör en f. polystachyum TLindb. fil. 
av den äkta L. complanatum (= "fanceps Wallr.), och att den verk- 
liga L. complanatum "Chamaecyparissus blott anträffats i Åboland 
(>Regio aboönsis») och på Karelska näset. Det var därför att för- 
moda, att växten även hos oss vore missuppfattad. En av mig ut- 
förd granskning av museernas material har också visat, att detta 
varit fallet. 
Lycopodium Chamaecyparissus är otvivelaktigt en mycket kritisk 
växtform. Oaktat jag ej haft tillfälle att se densamma i naturen, 
har jag blivit övertygad, att det ej är riktigt att betrakta den blott 
som en varietet av L. complanatum. Ett vant öga skiljer den i de 
flesta fall på grund av dess karakteristiska habitus genast från den 
senare. Endast i ett par fall har jag sett herbarieexemplar, om 
vilka jag ej vågar fullt säkert avgöra, vilkendera typen de tillhöra. 
Men detta behöver ej betyda, att de utgöra verkliga övergångsfor- 
