Den omnämnes nu från två ställen i Jämtland samt ett i'var- 
dera Dalarne och Torne Lappmark.. Dessutom omtalas en 
förmodad bastard, D. caespilosa X glauca. Senare har växten be- 
handlats av A. PALMGREN ii Meddel. Soc. Fauna et Flora Fenn., 
Bd 37 (1911), sid. 12), som anträffat den på stranden av Torne träsk 
och finner den efter all sannolikhet vara en självständig art. Dess- 
utom framhåller PALMGREN, alt NEUMANS D. alpina +Fellmanni från 
Ponoj, vilken ej är axgroende, även tillhör D. glauca. 
Genom NEUMANS uppgift om förekomsten av Deschampsia glauca 
vid Siljan i Dalarne, kom jag alt intressera mig för växten och 
eftersöka den främst på Siljans stränder. Sommaren 1915 fann 
jag den också på flera ställen, först på Sollerön, sedan även i Mora. 
Den överensstämde här väl med HARTMANS i Hb. Ups. förvarade 
original. Den växte rikligt på Siljans stränder i en zon, som på 
försommaren varje år översvämmas av sjöns högvatten, på Sollerön 
tillsammans med t. ex. massor av Equiseltum variegatum och Scirpus 
uniglumis jämte andra för denna zon karakteristiska arter. Men — 
uppåt strandens högre delar övergick den utan gräns i typisk D. 
caespitosa. Och jag fick genast ett bestämt intryck, att det blott 
rörde sig om en ståndortsform av nämnda art. Sedan jag sett 
den på åtskilliga ställen vid Siljan samt dessutom på stränderna 
av Runn (Dalarne) och Torneträsk på alldeles samma sätt, så 
har jag blivit fullt övertygad om riktigheten av denna uppfattning. 
Några distinkta karaktärer i axens byggnad har jag alls icke kun- 
nat finna. Det blir endast kvar en låt vara ganska utpräglad ha- 
bitus, framkallad av den bleka, i regel föga utbredda vippan med 
dess små småax och de korta, blågröna bladen, egendomligheter, 
som dock helt kunna förklaras genom den ovanliga ståndorten. 
Exemplar, som från Siljansstranden inplanterades 1917 i Uppsala 
botaniska trädgård förändrade också i hög grad sitt utseende, men 
dogo tyvärr på grund av torka, innan de blevo fullt utvecklade det 
följande året. Senare har: även-.TH. C. E: Fries kommit. till en 
liknande uppfattning om växtens systematiska valör och har i sin 
nyss utkomna »Floran inom Abisko nationalpark» [Vet.-Akad:s Ark. 
f. Bot., 16: 4 (1919), sid. 41] betecknat den såsom: »sannolikt endast en 
kallvattensform av D. caespitosa»>. 
Enligt ovan hävdade uppfattning skulle alltså Deschampsia glauca 
vara en ståndortsform av D. caespitosa, 1 huvudsak analog med 
D. setacea (Huds.) Richter i dess förhållande till D. flexuosa; sådan 
denna förra uppfattas, och troligen med rätta, av flera författare 
