Norge. 
Akershus. Skedsmo: Kvikstad (M. N. BLYrr); Öieren (1853 o. 1855 
J. M. NORMAN); Lilleströmmen (1907 O. NYHUUS). 
Buskerud. Aadalen; Spirillen (1889 O. DAHL). 
Opland. Ringebu: Elstad vid Langen (1867 P. OLSSON). 
Ryssland. 
Ryska Lappmarken: »ad Mare album» (J. ÅNGSTRÖM); Ponoj (1863 
M. BRENNER, 1870 A. J. MALMBEKG, 1872 A. H. o. V. F. BROTHERUS).! 
Medan jag är inne på våra Deschampsia-former, förtjänar möjli- 
gen en axgroende form av D. caespilosa ett omnämnande, vilken 
jag iakttog denna höst (1919) på en dikeskant vid Nordanby i 
Hedemora (Dalarne). Sådana former finnas ju omtalade flera 
gånger i litteraturen, men ha utan tvivel delvis förväxlats med 
D. alpina. Denna omständighet måste också utgöra förklaringen 
till t. ex. O. GELERTS egendomliga uppfattning (jfr C. H. OSTEN- 
FELDS »Flora Arctica», 1902), att sistnämnda art blolt är en axgro- 
ende form av D. caespilosa i likhet med de i fjällen så vanliga ax- 
groende formerna av flera gräs, t. ex. Festuca ovina och Poa alpina. 
Från den verkliga D. alpina avvek den av mig anträffade formen 
mycket tydligt, bl. a. genom de betydligt mindre småaxen. Den 
är f. n. under odling i Uppsala botaniska trädgård. 
6. Scirpus parvulus R. et S., ny för Östergötland. 
I sin sammanställning i Sv. Bot. Tidskr., Bd 6 (1912), av de 
kända fyndorterna för Scirpus parvulus inom Fennoskandia om- 
nämner S. BIRGER ingen lokal i Östergötland. Jag har funnit den 
inblandad i exemplar av Zannichellia repens (i Hb. Ld. o. Ups.) från 
Jonsberg: Gränsö (1880 C. F. ELMQVisTt) i nämnda landskap. 
En annan ny fyndort för Scirpus parvulus har på liknande sätt 
kommit till min kännedom. Bland en RKuppia i Hb. Ups. från 
Källa socken på Öland (1879 O. VESTERLUND) finnes den nämligen 
inblandad. 
' Däremot synas mig N. I. FRLimans exemplar (1863) från Ponoj (Pl. Arct., 
N:o 317) ej lika utpräglade. De närma sig genom sina större ax mera Deschampsia 
caespitosa. Med D. alpina ha de enligt min uppfattning intet att göra. 
