260 
kanske ett par år i. sträck på samma ställe för alt sedan åler spår- 
löst försvinna, medan andra åter försökt uppta existenskampen med 
våra egna inhemska arter. 
Av intresse härvidlag är, när en barlastväxt genom naturlig sprid- 
ning uppträder på lokaler utom barlastplatserna och under sådana 
förhållanden, att mänsklig medverkan kan anses utesluten. Man 
kan då med en viss sannolikhet förutsäga, att den möjligen kommer 
att anpassa sig och övergå i den inhemska floran. Och när detta 
skett, bör enligt min mening ej förvägras dem full medborgarrält. 
Att med kursiv slil i våra artlistor utmärka någonting så svagt och 
växlande som en tidsskillnad i arternas första uppträdande inom 
vårt land eller en faktor av så underordnad betydelse med hänsyn 
till det slutliga resultatet, som om mänsklig medverkan i en eller 
annan form därvid ägt rum, synes mig omotiverat. Lämpligt vore 
däremot alt på så sätt ulmärka alla tillfälliga fynd, vilka i detta 
fall kunde upptas i långt större utstäckning, än hittills skett, vilket 
givetvis skulle vara av stort värde. 
I följande tabeller över de olika barlastplatserna noteras i huvud- 
sak endast de främmande arterna. En del av fynden äro gjorda 
av min far ensam, vilket särskilt gäller sommaren 1919, då jag själv 
ej varit i tillfälle att fullfölja undersökningarna. Dessa förteck- 
ningar kunna naturligtvis ej göra anspråk på fullständighet. Så 
ha vi många gånger sett främmande arter under utveckling, 
som av en eller annan orsak försvunnit före sin blomning. Och 
naturligtvis äro även av andra botanister gjorda en hel del fynd 
från dessa platser. 
Auktorsnamnen ha i texten uteslutits med hänsyn till den efter- 
följande artlistan. Bearbetningen av materialet är gjord i samråd 
med min far. 
+ + 
Sensommaren 1913 upptäckte vi rent tillfälligt på Hästholmen 
den barlastplats, som först blev föremål för vårt studium. Platsen 
är belägen på öns södra sluttning, och marken består av ett tunt 
lager mylla över berggrunden, som här och där träder i dagen och 
på ena sidan stupar brant ned mot sjön. En del avskräde från 
Tre Kronor hade helt säkert de föregående åren förts till platsen, 
ty på annat sätt kunde ej dess utseende vid vårt första besök för- 
klaras, ej heller den rika barlastvegetation, som då gjorde oss verk- 
ligt förbryllade. Stället har en mycket rik inhemsk vegetation, och 
