218 
Erysimum orientale. Denna art, som vi ofta funnit mer eller 
mindre rikligt på våra barlastplatser, har sommaren 1918 hittats 
av H. av TROLLE vid Saltsjö-Duvnäs, vilket visar, alt en övergång 
till den inhemska floran är möjlig. 
Melilolus indicus har år från år upplrätt allt rikligare vid Villa 
Plania och Saltsjökvarn, och sannolikt har den från det senare 
stället spritt sig till de polatisåkrar vid Henriksdal, där vi som- 
maren 1917 uppläckte den i ganska riklig mängd. Arten kommer 
sannolikt alt sprida sig. 
Lepidium densifloram iakttogo vi först år 1916, då den samtidigt 
uppträdde på en hel del av våra barlastplatser. Den har sedan 
hållit sig kvar och utvecklat sig rikare för var sommar, och 1918 
frapperades vi av alt finna den på ej mindre än tre ställen utan- 
för barlastområdena, dels på Djurgården, dels på 2 ställen vid 
Bellevue. Arten kommer anlagligen att sprida sig. 
Lepidium draba har enligt »Stockholmstraktens växter» sedan 
1895 funnits vid Danvikskrokar, där man allt fortfarande påträffar 
den. Därifrån har den sprilt sig till Lugnet, där vi observerat den 
under de senare åren. I »Stockholmstraktens växter» anges den 
vidare för Henriksdal och Saltsjökvarn, dit den likaledes kommit 
från Danvikskrokar. Någon starkare spridningstendens tycks arten 
emellertid icke äga. 
Potentilla intermedia har under en följd av år funnits både vid 
Värtan och Saltsjökvarn och i övrigt, ehuru mera sporadiskt, på 
nästan alla övriga barlastplatser. Sommaren 1917 funno vi den 
dessutom vid Enskede under förhållanden, som tämligen säkert 
utesluta mänsklig medverkan. Tyvärr är dock platsen numera 
förstörd genom byggnadsverksamhet, liksom fallet även är med 
den viktigaste fyndorten vid Värtan. Möjligen torde arten kunna 
anpassa sig och övergå i den inhemska floran. 
Sisymbrium orientale. "En annan barlastväxt, som vi sommaren 
1917 också funno utanför barlastplatserna, är Sisymbrium orientale. 
Vi träffade den vid Jästängen i Nacka s:n i en tom drivbänk till- 
sammans med inhemskt ogräs. Någon tillförsel av avskräde där- 
vidlag kunde helt och hållet anses uteslutet. Det var emellertid 
endast ett exemplar, och då denna art vid våra barlastplatser ej 
visat någon större anpassningsförmåga utan tvärtom succesivt 
uppträtt i mindre kraftiga former, torde man ej få tillskriva detta 
fynd någon större betydelse. 
