turer plöjdes under matbristens dagar upp för plantering av malnylli- 
gare saker. Det är enligt uppgift därför som särskilt korsningsförsöken lida 
av den genomgående svagheten, att materialet är så sparsamt. Huruvida 
några kulturer av den intressanta bakterien ännu äro i behåll, upplyser ej 
förf. I varje fall ha den holländske forskarens rön synts referenten 
rärda att fästa uppmärksamheten på, medan de ännu ha kvar sin 
friskhet, d. v. s. innan de hunnit pulveriseras i den ortodoxa geneli- 
kens holländare. Resultaten äro dessutom i original något svårtillgäng- 
liga för svensk publik, då de hittills endast publicerats på holländska. 
Lars-Gunnar Romell. 
GUNNAR SAMUELSSON, Studien äber die Vegetation der Hoch- 
gebirgsgegenden von Dalarne. — Nova Acta Reg. Soc. Scient; 
WÄsSal;' sent rIV, vol 4 nr: 8 Uppsala 1917:' 252; sid: 29 tabeller, 
17 textfig., 1 karta och 7 tavlor i ljustryck. 
Kännedomen om våra fjälltrakters vegetalion har länge varit ganska 
bristfällig. En stor lucka fylldes emellertid genom FRIES arbete från 
Torne Lappmark, »Botanische Untersuchungen im nördlichsten Schweden», 
Uppsala 1913. Andra forskare, såsom HEINTZE och FRÖDIN, ha sedan riktat 
den växtgeografiska litteraturen med arbeten om de lappländska fjällen. 
Genom föreliggande arbete har SAMUELSSON velat öka vår kunskap om 
vegetationsförhållandena i våra sydligaste fjäll. På grund av sin art- 
fattigdom ha dessa i botaniskt hänseende varit särskilt styvmoderligt be- 
handlade. 
Efter en kortfattad historik lämnar förf. en översikt av de topografiska 
och geologiska förhållandena. Därpå redogöres för områdets klimat. 
Tyvärr äro de meteorologiska stationerna mycket fåtaliga och ligga på 
sådan nivå, att deras siffror knappast kunna sägas lämna några säkra 
upplysningar om själva fjällens klimat. Den enda inom området be- 
lägna meteorologiska stalion, från vilken fullständiga uppgifter föreligga, 
är Särna, som är beläget endast 440 m ö. h. och alltså ligger långt nere 
i barrskogsområdet. 
Författaren diskuterar därefter de synekologiska grundbegreppen. Ef- 
ler alt hava uldömt RAUNKIERS och LAGERBERGS metoder vid fältarbetet, 
den förra på grund av alt den ej ger någon god föreställning om Ve- 
getationen, den senare genom silt långsamma arbetssält, söker SAMUELS- 
SON anslutning till HuLT. En vare sig teorelisk eller praktisk överens- 
stämmelse med. denne föreligger emellertid icke. De synekologiska grund- 
begrepp förf. först behandlar, äro ståndort och bestånd. Det förra utgör 
»sammanfattningen av alla på en bestämd lokal verkande ekologiska fak- 
torer>, det senare är helt enkelt lika med vegetationen. I anslutning 
härtill kan det lämpligen erinras om, att för HULT betydde ståndorten 
substrat, under det att bestånd hänförde sig till vegetationen i ett be- 
stämt skikt. Associationen, den för växtsamhällena grundläggande en- 
heten, definieras på följande sätt: »associationen är sammanfattningen av 
de till sin sammansättning väsentligen överensstämmande bestånden.» 
På vad sätt denna väsentliga överensstämmelse skall föreligga, uppgives 
