Svensk Botanisk Tidskrift. 1920. Bd. 14, H. 1. 



DE NORDISKA SAGITT ARIA- ARTERNA. 



AV 



GUNNAR SAMUELSSON. 



I. Två Sagittaria-arter. 



Liksom de flesta valtenväxlers är även Sagittaria sagiltifolias ut- 

 seende mycket växlande, främst efter de yttre förhållanden, under 

 vilka individen leva. Ett stort antal av dess former har också be- 

 lagts med namn. Av dessa har i de svenska Hororna plägat upp- 

 tagas den av G. Wahlenberg i lista uppl. av »Flora Suecica» (P. 2, 

 1826) från norrländska älvar beskrivna S (eniiior. Dess diagnos 

 lyder (anf. st.) »floribus et priecipue fructibus minoribus, foliis line- 

 aribus: lobis posterioribus vel obtusis vel nuUis». Av senare flo- 

 rister blev väl denna växt i allmänhet uppfattad endast såsom en 

 ståndortsform utan större systematiskt värde, tills H. Lindberg (i 

 Meddel. Soc. Fauna et Flora Fenn., 27, 1901) klart påvisade, att 

 den utgjorde en från 5. sagitlifolia väl skild art, som vore identisk 

 med den redan år 1776 beskrivna S. natans Pallas. Lindbergs 

 utredning är mycket ingående, men torde vara föga känd för de 

 svenska botanisterna. Härtill kommer, att S. natans redan hunnit 

 att bli ganska ordentligt misskänd av de senare. 



Lindberg omnämner (anf. st., sid. 70), att redan L. L. L.estadius 

 på etiketter urskilt Sagittaria natans som art under två olika namn.^ 

 Även hänvisade Lindberg till ett i Bot. Notis. (1857, sid. 192) pu- 

 blicerat brev från L.estadius angående .Sa^///ar/«-formerna i Torne 

 älv, där denne bl. a. fäste uppmärksamheten på en vid Pajala före- 

 kommande form, utmärkt bl. a. genom »korta hjertlika ståndare, som 

 äro gula (icke bruna, som den vanliga har dem)», d. v. s. ett par av S. 

 natans' viktigaste karaktärer. I anslutning härtill uttalade tidskriftens 



' I herbarier finnes den t. o. m. med ett tredje av L-kstadius givet artnamn. 



