62 



Trapa-fyud gjorts inom områden, som dykl upp ur havet efter 

 sistnämnda tid. Under järnåldern fram till våra dagar l)lev som 

 bekant klimatet kallare och fuktigare, vilket torde ha inverkat men- 

 ligt på växtens spridningsförmåga och över huvud taget på dess 

 existensmöjligheter. 



Efter denna summariska framställning av de miljöförhållanden, 

 vilka kunna tänkas ha gynnat Trapa natans i dess existens, åter- 

 står nu att diskutera de faktorer, som varit verksamma vid växtens, 

 spridning. 



Sjönöten sprides dels genom lösslitna exemplar av den utvuxna 

 plantan och dels genom frukterna. 



Genom ett flertal observationer från Ryssland vet man, att sjö- 

 nöten ofta sprides hydrochort genom avslitna plantor (Hitrovo 22),. 

 och helt säkert har även en sådan propagation ägt rum inom vårt 

 lands vattendrag. 



Utom för sjönötens lokala utbredning torde en dylik driftsprid- 

 ning möjligen även ha spelat en viss roll vid växtens utbredning 

 till avlägsnare trakter. En teori har framkastats av Xathorst 

 (42, sid. 39), enligt vilken sjönötens invandring i Norden skulle stå 

 i samband med en spridning i Ancyliis-ha.\ei. En mängd fakta 

 tyckas ock ge stöd åt denna åsikt. Sålunda äro, som redan nämnts,, 

 flera 7>«/;a-fynd gjorda på platser i Östergötland, Småland och 

 Blekinge, vilka legat inom .4/7cy/zis-havets strandzoner (se Sundellv 

 73, sid. 231). — Sedan Trapa väl inkommit i en ur .4/7Ci//z;s-havet 

 isolerad sjö, kunde från denna därefter en spridning av växten äga 

 rum till de flod- och sjösystem, vilka genom den fortgående land- 

 höjningen uppstodo på lägre nivåer. — Denna teori är dock ej maklig 

 att ensam förklara sjönötens utbredning i vårt land. Sjönötens upp- 

 trädande i södra Småland, i Skåne och Halland kan nämligen svår- 

 ligen sättas i samband med en spridning utmed A ncij lus -h&xels strän- 

 der. Nathorsts teori har också rönt motstånd av vissa forskare. 

 Så har t. ex. Sernander (64, sid. 76) framhållit, alt Ancylus-havet 

 ej torde ha spelat den stora roll för våra vattenväxters spridning,, 

 som man vid första påseendet kanske skulle förmoda. 



Utom genom vattendrift ha möjligen lösslitna individ spritts genom 

 vattenfåglar, därigenom att Trajja-rewor tillfälligt snärjt sig fast vid 

 vingar och ben, då fåglarna summit eller dykt inom sjönötens växt- 

 platser. På vissa håll växa Trapa-indixiden så tätt, att deras flj't- 

 bladsrosetter formligen bilda en grön matta på vattenytan. Trots 

 att man ännu saknar direkta observationer av en dvlik zoochor 



