65 



Ivdaii om. varken alt växten använts av våra förfäder eller ens all 

 dess uppträdande pä nägot sätt stått i saml)and med människors 

 åtgöranden. Frågan måste sålunda ännu lämnas öppen. 



Skulle, vilket är mycket sannolikt, en framlida undersökning 

 visa. alt sten- och bronsåldersfolket verkligen insamlade YVopa-frukter, 

 så tror jag dock. all människan endast spelat en sekundär roll \ id 

 sjönötens utbredande. Växten ui)pträdde så pass tidigt i olika delar 

 av vårt land, alt den samtida jagar- och fiskarbefolkningen knappast 

 torde ha stått på en så hög kulturnivå, att avsiktlig rra/ja-odling 

 bedrivits. 



Liksom så många andra vattenväxter förlora 7Va/M-frukterna lätt 

 sin grobarhet genom uttorkning, och detta har naturligtvis i ganska 

 hög grad försvårat en antropochor spridning särskilt på längre 

 distanser. 



4. Utdöendet. 



Som känt är har sjönöten försvunnit från samtliga sina fordom 

 talrika växtplalser i Sverige, möjligen med undantag av sjön Im- 

 meln i Skåne, där den enligt uppgift av T. Vestehghkn (79) ännu för 

 några år sedan skulle linnas på ett ställe. Härmed åsyftas dock 

 en annan lokal än den i det föregående nämnda Hanviken. I Ran- 

 viken (lig. 4) uppgives växten nu vara utdöd. Det sista exemplar 

 man känner därifrån observerades år 1913. 



Sommaren 1916 gick genom pressen den glädjande och överraskan- 

 de underrättelsen, att Trapa blivit anträffad i en av Smålands in- 

 sjöar (7.")). Namnet på växlplalsen offentliggjordes ej, emedan, som 

 det uppgavs, den lyckliga upptäckaren först ville försäkra sig om 

 fyndortens fridlysning. Tyvärr har senare intet hörts om ifråga- 

 varande 7>o/ja-fynd. — Kanske det hela blott var en mysti- 

 fikation? 



HeträlTande sjönötens allmänna tillbakagång tyckes av allt att 

 döma denna ha tagit sin början vid järnålderns inträde. Detta 

 har med skärpa ofta framhållits av R. Sehnanoeh och L. von Post. 



Om den hastighet, varmed utdöendet försiggått inom skilda delar 

 av Sverige, är del svårt att närmare yttra sig. Denna fråga är näm- 

 ligen ännu ej tillräckligt studerad. Stora svårigheter möta ocl så 

 forskaren vid angripandet av detta problem därigenom, alt tillräck- 

 ligt skarpa metoder ännu saknas för fastställandet av åldersförliål- 



Svensl: BotannI: Tillskrift tfjo. >^ 



