06 



laiidena inom de gylljelager, som bildades under järnåldern och 

 senare. 



Av hilinlills gjorda, mera ingående undersökningar förefaller det 

 dock, som om växtens utdöende skulle ha skett mycket hastigt på 

 llertalet av dess växtplatser. Likväl (innas otvetydiga vittnesbörd 

 om, att Tr(tpa på vissa lokaler haft förmågan att länge kvarleva. 

 Vi behöva i delta sammanhang blott erinra om Misterhultssjöarna 



Foto av förf. den 12 okt. VJVÖ. 

 Fij:. 4. Eanvikeu av Immelu, sedd från östra sidan. I det smala sundet i för- 

 grunden hade Trapa nafans vid tidpunkten för sin upptäckt sin huvudsakliga 



utbredning. 



cell Immeln.^ Sannolikt försvann även växten ganska sent ur sjön 

 vid Tulsboda brunn i Kyrkhulls socken, Blekinge län, då man där 

 uj)pdraggat Trapa-nöiier ur det allra översta gytljelagret. 



När vi forska efter orsakerna till sjönötens tillbakagång i Sverige, 

 är det av stor vikt att även inrikta uppmärksamheten på växtens 

 existensförhållanden i andra delar av dess europeiska utbrednings- 



' Tänkbart vore, att Trapa i sistnämnda sjöar ej varit vildväxande, utan i analogi 

 med PoNTÉNs uppgift utplanterats på 1700-talet av från Tyskland hemkomna krigare. 

 Sjniv tror jag dock, att denna misstanke är oberättigad, särskilt som Trapa i dessa 

 sjöar uppträtt i former, som äro mycket sällsynta i södra och mellersta Europa. 



