67 



område. Det visar sig då, all sjönöten trots en forntida myckel 

 stor utbredning nu antingen försvunnit eller står i begrepp att för- 

 svinna i hela norra Kuropa. Sjönöten har i historisk tid försvunnit 

 ur Belgiens och Hollands Horor. I Tyskland och mellersta Ryss- 

 land förekommer den ännu på ett fåtal spridda lokaler. De nord- 

 ligaste belägna, fullt säkra utomskandinaviska växlplatserna äro 

 Klauzansee, 20 werst S om Jakobstadl i Kurland (lö) samt Linkeh- 

 nersjön i Pregels dalgång i Ostpreussen (13). Levande Trapa är dess 

 utom uppgiven från Kiluzesee S om Birsen (guvern. Kowno) i Li- 

 tauen (83 b) samt från guvernemenlen Kasan, Simbirsk och Wla- 

 dimir i Ryssland (83). I nutiden träflas Trapa egentligen endast 

 mera allmänt i sydöstra Europa och främst då i Volgas och Donaus 

 deltaländer. 



Sjönötens utdöende i vårt land är säkerligen i främsta rummet 

 betingat av den klimatförsämring, vilken inträdde vid järnålderns 

 början. Genom denna ändrades slåndorlsförhållandena till den grad, 

 att sjönöten ej kunde fortleva på andra än edaliskt särskilt gynnade 

 platser. 



Av sjönötens sista relikllokaler har jag själv endast besökt Ran- 

 viken av sjön Immeln. Naturförhållandena där föreföllo mig vid 

 ett okulärl betraktande synnerligen gynnsamma för en värmeälskande 

 växt. (Se Malmström 35, sid, 75.) 



Borisett från den nu nämnda förklaringen av sjönötens utdöende 

 genom vissa ogynnsamma klimatiska förhållanden, ha även andra 

 tolkningar framställts. Man har salt växtens utdöende i samband 

 med: 1. Utrotning genom fiskare och växtsamlare; 2. Torrlägg- 

 ning eller andra förändringar av växlplatser; 3. Sjukdomar och 

 degeneralion; 4. Människans övergivande av sjönöten som kulturväxt. 



I vilken omfattning sjönötens tillbakagång i Sveriga verkligen kan 

 ha inlluerats av nämnda orsaker är naturligtvis omöjligt alt objektivt 

 bedöma. De framstå dock för mig såsom mindre betydelsefulla i 

 jämförelse med klimatförsämringen. 



Härmed är dock ej sagt, alt många av nyssnämnda förhållanden 

 icke kunna ha spelat en större roll vid sjönötens tillbakagång i flera 

 utomskandinaviska länder. Ogynnsamma kullurel la inflytelser ha 

 förmodligen varit de starkast verkande orsakerna till 7Va/;«'s de- 

 cimering i Syd- och Mellaneuropa. 



Kanske bör man dock ej för mycket underskatta en omständighet 

 som bidragande till sjönötens utdöende i vårt land, nämligen ut- 

 rotning genom växtsamlares skövling och fiskares notdragning. Här- 



