85 



dhe se ut som Päron, iiro Tulla af Klarnar och hätska och bilre', 

 brukas at ge boskapen in i Siukdonil). 



Noch vexer ur diupet på samma slö lijka som relVor tiocka öl- 

 versl- som liock'^ hcklrå nederst som annor smalare tra, doch starka 

 at vädret och bölgorna kan dhem eij alsUla. Få desse relvor vexa 

 bladh äro bruna |)a een sida och gröna på dhen andra. Under desse 

 blad sitia nötter, trekantiga, hvars skapnad är lijka som foltangler*, 

 berettandes g(am)l(e) män, at fotanglernes'' begj^nnelse liar sig elTler 

 dene Schampelun'' förorsakat effter allid et horn vetter uj), och på 

 dhem är een gröön hårdh skahl, somhliga äro större, sombliga 

 mindre, och smaka som U.aslanier.» 



Ovan meddelade berättelse ingår i en å Uppsala universitetsbiblio- 

 tek förvarad handskriftssamling (sign. V. 1.) med (den senare tillag- 

 da) titeln >P. Rldkbkck: Oiu Småldiuts anliqviteter», varuti gamla 

 "folktraditioner, visor och sagor från Småland blivit sammanförda. 

 Samlingen härrör från den bekante forn- och folkminnessamlaren, 

 regementskvartermästaren Petter Rudebeck på Museby bruk i 

 Skatelöv, Småland (f. 16()(), d. 1709i, en brorson till Oi.oe Rudbeck, 

 med vilken han även är andligen befryndad genom sina okritiska 

 och fantastiska historiska konstruktioner. 



Av landshövding Ebic Dahlberg hade han fått i uppdrag att för 

 det planerade Suecia-verket insamla uppgifter om fornminnen, märk- 

 liga platser o. dyl. i Småland: en följd av dessa Rudebecks »forsk- 

 ningar» se vi t. ex. i Suecia-sticken över Bråvalla hed och den 

 gamla sagostaden Vitala. (Brevväxlingen mellan D. och R. är del- 

 vis publicerad i [G. G. Södergren:] Småländska archifvet. — 

 Wexjö 1853— Ö8, sid. 145 ff.) 



Tvenne något litet varierande avskrifter av föreliggande berättelse 

 återfinnas i den stora Palmskiöldska handskriftssamlingen å Upp- 

 sala universitetsbibliotek (Tom. 301, fol. 149 och 150). De äro se- 

 nare nedskrivna än V 1 och hava något yngre språk och stil; de 

 torde härröra från ett av 1700-lalets båda första årtionden. Den 

 ena börjar så: 



* >och bitre> är av sainine skrivare tillagt över raden. " Handskriften har »totka 

 öfvert». ^ Ursprungliga läsarten är: »som een bektrå», en senare baud bar över 

 »een> skrivit »tiock». ^ >Fotangel», m.: 'Benämning på ett slags trekantij^ jern- 

 redskap med fyra 3 tum långa spetsar, så ställda, att i alla lägen alltid en av dem 

 står uppåt. Hrukas i krig, att lägga på marken framför fältskansar, brescher, o. s. v., 

 samt för övrigt uti trädgårdar m. m. till tjuvars avhållande. ' (A. F. Dalins »Sv. 

 Ordbok», 1850.) * Handskriften tycks hava »fotalgelenes». ®»Scbamplun», m. = mo- 

 dell, form. 



