Svensk Botanisk Tidskrift. 1920. Bd. 14, H. 1. 



SMÄRRE MEDDELANDEN. 



Föreningens medlemmar uppmanas att till deuna avdelning insända meddelanden 

 om märkliga växtfynd o. d. 



Hippophaes rhamnoides L. i Bohuslän. 



Vid flera tillfällen har det i botaniska arbeten skrivits om Hippo- 

 phaes rhamnoides förekomst i Bohuslän, och tvivel har ofta däri ut- 

 talats om, huruvida den är vildväxande där. Den sedan gammalt kända 

 lokalen i Dragsmarks socken är den enda, som varit bekant, ända tills 

 mag. A. H. Magnusson fann den i Tanums socken i norra delen av 

 landskapet år 1918 (se Sv. Bot. Tidskr. 1918, sid 471 och följande). Där- 

 till kan jag nu lägga en, varom emellertid mera nedan. 



Angående lokalen i Dragsmarks socken, som är belägen invid lands- 

 vägen från Oxeviks brygga å kronodomänen Hultås säger lektor S. 

 Almquist i Bot. Not. 1891, att »alla buskarne äro helt låga och ha den 

 för unga exemplar vanliga formen, rätt breda och då ej spetsigt ut- 

 dragna blad. Då således endast unga exemplar förekomma, torde man 

 få antaga, att växten helt nyligen hitkommit. Planterad lär den dock 

 ej vara, utan har den väl troligen förts dit av fåglar, antagligen från 

 början ett exemplar, som sedan genom jordskott förökat sig». 



Beträffande åldern å dessa buskar har nog lektor Almquist rätt, då 

 han säger, att de äro unga, men angående beståndets ålder däremot är 

 det alls icke så, ty detta är av en ganska betydlig ålder. Att buskarna 

 vid lektor Almquists besök sågo unga ut har sin orsak däri, att alla 

 buskarna för omkring 60 år sedan av viss orsak nedhöggos. Beståndet 

 var dock då icke så stort som nu, men utgjordes i alla händelser av 

 ett flertal buskar. Efter nedhuggningen spredo de sig emellertid hastigt 

 genom rotskott. Dessa voro till och med så kraftiga, att de trängde 

 tvärs igenom landsvägen, och uppkommo om några år plantor även på 

 andra sidan om vägen. Ty från början växte de endast på södra sidan. 



Före nedhuggningen voro buskarna enligt de uppgifter jag av när- 

 boende personer inhämtat ganska stora med tjocka stammar, varlör de 

 redan då böra ha varit av ganska respektabel ålder, då man vet, hur 

 långsamt stammarna av havtornct tilltaga i tjocklek. Man kan där- 



