S9 



lov cMidast på ^^riind liäijn uppskaU;! nhiern lill minst 120— löO år. 

 Men ilel kan orkså luinda, att do varit mycket äldre ocii även förut ned- 

 luif^.^its. Allmänna tron i trakten är, alt de statt liär sedan KidO — 1400- 

 talet samt då l)Iivd liitlörda av munkarna vid l)raj*smarks kloster. 



Sedan liai- nia-^. A. 11. Magnusson, som ovan är anfört, lunnit ett be- 

 stånd i Tanunis sorken, heläj^el minst ö mil norr om Draj^smark. Hur 

 gammalt detta hestånd är, kan ja<^ icke an<»iva, då ja*^ ännu icke varit 

 i tilllälle att hesöka platsen. Denna lokal är emellertid belägen, efter 

 vad jaji av beskrivningen kan linna, omkrin<« en halv mil från kusten, och 

 kunna fröna därför icke vara ditförda av vattnet. Hit har frö antag- 

 ligen blivit fört av fåglar, som äta dessa bär, frän någon förut befintlig 

 lokal. l'a detta sätt spridas Ju många av vårt lands vilda växter, och 

 många omständigheter tala för att Hippophaes också sprides på delta sått. 



Vad som dessutom för mig är särskilt avgörande för att Hippophacs 

 är verkligt vildväxande i Bohuslän är ett annat fynd, som jag gjorde 

 under sommaren 1919. Vid ett besök å Hcrmanön, belägen i Morlanda 

 soc-ken å Orust ute i yttersta havsbandet, fann jag nämligen å sydost- 

 liga sidan av nämnda ö — mitt för det bekanta fiskläget och badorten 

 Käringön — ett större och kraftigt bestånd vid en mindre vik av ön. 

 Beståndet här hade en utsträckning i längd av 15—20 m samt en bredd 

 av 2—3 m. Lokalen här låg, av ett lågt berg skyddad mot väster, om- 

 kring 1—2 m ovan vattenytan samt omkring ö m från stranden. Mar- 

 ken var ganska vattensjuk samt beväxt huvudsakligast av Myrica Galc 

 och Vacciniuin iiliginosnin. Buskarna voro särdeles livskraftiga, omkring 

 2—3 m höga med stammar, som voro ända till 15-20 cm i genomskär- 

 ning. De voro vid besöket, som ägde rum i början av september, rik- 

 ligt besatta med frukter. Även hant)uskar funnos, d. v. s. att jag antog 

 dem vara hanbuskar, som ej buro frukt, under det andra voro rikligt 

 översållade med snart mogna frukter. 



Hnligt de upplysningar jag erhöll av en person, som kände lokalen 

 sedan gammalt, hade även detta bestånd f('Xr omkring GO år sedan blivit 

 nctlhugget. Buskarna voro då minst lika stora med minst lika tjocka 

 slammar, som de nu ägde. Anledningen till nedluiggningen här var dels 

 brist på bränsle dels att komma åt det utmärkta virke stammarna 

 och de tjockare grenarna lämna. Ty veden är som färsk mycket mjuk 

 och kan med lätthet formas till vad som helst, under det att den som 

 toir >blir så hård att den skarpaste kniv ej biler därpå». Man använ- 

 der veden lill knaggar på liar o. d, »vartill make ej linnes . 



Som jag ovan nämnde, sätta buskarna här liksom vid Dragsmark rik- 

 ligt med frukter, vilka av fåglar spridas till andra lokaler, å vilka sedan, 

 om de äro lämpliga, talrika plantor u])pkomma. Så berättade en i)er- 

 son, som bor omkring 1500-2 000 m därifrån — den närmaste boning, 

 som linnes — huru plantor varje år talrikt uppkomma i hans vallar, 

 då de legat 2—3 år, och om han då ej plöjde upp åkrarna, skulle snart 

 hela den odlade jorden vara beväxt med havtorn. A bredvid liggande, 

 av ljung, pors m. 11. buskväxter beväxta betesmarker kunde jag där- 

 emot ej upptäcka några plantor. Vilka fåglar, som sprida fröna, kunde 

 jag icke erhålla uppgift om, men å ön finnes gott om kråkor, orre och 



