111 



liar man. egentligen endast en utgångspunkt: Bkccaris och Houzis (jfr 

 Sernander li)ll. sid. 431)) observation, att i Södern ödlor insamla 

 frukterna av den närstående Ariini italiciim. 



Problemet om Ariini'^ indigenat sammanhänger kanske med hur före- 

 komsten av dess kamrat Liinaria rvdivivd skall uppklaras. Lnnaria har 

 en utbredning, som ganska mycket påminner om Arums. Synsociologiskt 

 sett älska de båda skuggiga, fuktiga skogar på kalkgrund; båda odlas 

 (le också sedan gammalt i trådgårdar och förvildas. De tillhöra båda 

 södra och mellersta Europa, men Ariim går högre mot väster, Lnnaria 

 mot öster, varjämte den senare mera älskar de montana regionerna än 

 den förra. I det nordiska vegetationsområdet nå bägge Skanodania; 

 Lnnaria har dessutom utposter vid Uddevalla och på Kinnekulle, ännu 

 ej växtgeograliskt utredda. I Danmark är Lnnaria sällsyntare än Aruniy 

 i Skåne är förhållandet omkastat. Lnnaria upptäcktes här av Lechb 

 1744 och just på Lybeck. Om man granskar t. ex. Liljas (1870. sid. 468) 

 förteckning över de skånska lokalerna, finner man liera, som knappast 

 äro ursprungliga. Skulle nu Lybeck-lokalen tillhöra denna kategori, är 

 det givet, att ett analogislut om Arnm ligger nära till hands. En så 

 framstående kännare av Skånes hortikultur som professor Hjalmar 

 Nilsson har emellertid aldrig sett eller hört talas om att Lnnaria redi- 

 oiva odlas i skånska trädgårdar. 



Frågan om Arnm'?, indigenat på ön Lybeck kan sålunda icke lösas 

 med det nu föreliggande materialet. Några fakta och analogier häntyda 

 l)å att den är ursprunglig och i så fall enligt min tanke närmast en ut- 

 post inom artens kampzon, men andra, och kanske lika tungt vägande, 

 för att den är en kulturllykting eller rent av att den blivit inplanterad. 



Huru därmed förhåller sig, .4/-um-förekomsten är ett av de många 

 värden, som göra ön Lybeck så viktig för botanisten och naturälskaren. 

 Det är mig en alldeles särskild glädje att i detta samband kunna om- 

 tala, att Krageholms ägare kommer att för all framtid fullfölja skyddet 

 av ön genom en fridlysning enligt naturskyddslagen. 



Sist ägnade vi en stund åt Krageholms slott med »Lust-Trägården» och 

 » Frukt-Trägården >, av vilka en gång Linné på sin skånska resa givit en» 

 hänförd skildring. Ännu kvarstå från hans tid några av de »oförlikneligt 

 många .\pel- och Päronträd , som fyllde »F'rukt-trägården, söder om gården». 



Ett stycke söder om slottet på dikeskant och tillstötande gräsig skogs- 

 kant gjorde sig Akhemilla pratensis märkbar genom sina stora stjälkbhui 

 och sin ljusgröna färg. 



På aftonen åkte vi tillbaka till Ystad och dess Salt.sjöbad. Strax väster 

 om staden iakttogo vi på en lång sträcka av nedersta epilitoralen tunn- 

 sådd — strödd Petasitcs sfniria i Elijnms arenarins-dyneina. 



Sedan det stora sällskapet, som nu utökats med Gustav Sundelin^ 

 fördelats på hotellen och Saltsjöbaden, intogo vi där supé. 



Den 16 jnni. 



Det tidiga morgontåget mottog vid Ystad och Saltsjöbaden vårt nu 

 till 44 personer reducerade sällskap. Vid Vitaby stannade vi och fru- 



