118 



Längs stranden av området norr och söder om Vitemölla fram stryka 

 mäktiga tluvioglaciala bildningar, rika på sand, som ytterligare omlagrats 

 av vågorna och vindarna. 



Såsom Johan Ekikson (sid. 10), den ostskånska sandtlorans monograf, 

 påvisat, kan »i topografiskt avseende — den östskånska sanden, liksom 

 den jylländska, indelas i sandstranden, dynen och sandfälten». 



Sandstranden med dess kolonier av Salsola, Cakile etc. sysselsatte 

 oss huvudsakligen som en förträfflig badstrand. 



Dynerna bundos huvudsakligen av Psamma arenaria och Eli/miis 

 arenarias På insidan växte Festnca riibra v. arenaria, vilken på sand- 

 fälten i allmänhet ersattes av F. sabiilosa. 



K. Hultén foto 17 juni VJV.K 



Fig. 16. Anlhericiun Liliafjo. 



Sandfälten voro beväxta av låga glesställda gräs och örter, mellan 

 vilka sanden ofullständigt täcktes av mossor och busklavar. Följande 

 arter antecknades: 



Airopsis praccox Bolrychiam Lunaria 



Anagallis arvensis med f. carnea Carex arenaria 



Anthericiim Liliago i praktfull blom- Ceraslium semidecandriim 



ning Cetraria acnieala 



Årtemisia campestris Corynephorus canescens 



Ästragalas arenarina i nj^ss börjad Dianthus arenarias i praktfull blom 



blomning ning (fig. 18) 



Bolrychiam matricariaefoliiim Festuca rubra med v. arenaria 



