ig:? 



/Icxilis föikhuas saviil lokaltMnas oheiociule av höjdlägel som när- 

 helcn lill iiulida eller fornlida kust, och .l/jr///».s-sjöns betydelse 

 för spridningen bliver den, alt vattenfåglarna naturligtvis strukit 

 fram efter denna sjös stränder lika väl som efter den nutida Öster- 

 sjöns. Artens sällsynthet stär i överensstämmelse med det slump- 

 visa och tillfälliga, som måste följa med ett sådant sj)ridningssäll 

 för en vä\t med så sj)eciella anspråk på heskalTenhelen hos den 

 lokal, där den skall kunna trivas. När ilen däremot en gång har 

 blivit förd lill en passande lokal, kan den där utveckla en mass- 

 förekomst, sådan som framhålles av Nilsson, och som av den stora 

 rikedomen på fossila frön i helt små prov att döma måste ha varit 

 fallet vid åtskilliga av de ovan beskrivna lokalerna. Vidare måste 

 dess uppträdande på en lokal alllid vara av efemär art, i så måtto 

 som ett visst stadium av en sjös igenväxning alltid är efemärt, 

 därför att i och med alt lokalen kommit in i ett annat stadium 

 än det för Xajas fle.vilis passande, denna dött ut där. Detta fram- 

 går av dess historia i Hederviken och av fossilförekomsterna, där 

 den endast uppträder inom en i vertikal riktning mycket begränsad 

 /.on, medan åtskilliga andra vattenväxter kunna förekomma genom 

 mäktiga lagerföljder. 



Skrnandku (27) tangerar frågan om Xajas jlexilis' spridning genom 

 vattenfåglar, i det han anför, att Riccia nalans just genom sådana 

 i recenl lid blivit spridd bl. a. till Hederviken, vilken höst och vår 

 besökes av massor av vattenfågel, däribland svan. Angående Najas 

 /lexilis säger han emellertid endast: ».innu linnas goda chanser för 

 antagandet av en tillfällig spridning, kanske ganska sen från ett 

 avlägset växtslälle.» SundelIn (28, sid. 145) framkastar också på 

 tal om Najas marina och Najas flexilis i Vimmerby fornsjö en 

 dylik förmodan (»ev. införda genom sjöfågel»). 



Det har visserligen icke lyckats mig alt erhålla något bindande 

 bevis för iYaya.9-arternas spridning genom vattenfåglar, men när man 

 besinnar, huru sällsynta dessa växter nu äro, så är det ju ej un- 

 derligt, att inga direkta iakttagelser blivit gjorda häröver. Syste- 

 matiska undersökningar av maginnehållet på vattenfåglar av olika 

 slag, skjutna på platser, där AVr/as-arterna nu leva, borde emeller- 

 tid göras. 



AuG. Heintzk (8, 9), som bedrivit undersökningar över frösprid- 

 ning genom fåglar samt gjort försök för fastställande av de av 

 fåglarna förtärda växtfrönas grobarhet har visat, att sådana ar- 

 ler som Alisina planlago, liatrachiiim-arler, Carex-avier, Nywphaea 



