207 



amrange 



99° 



Oxelns nordgräns 



I Sverige är kännedomen om oxelns nordgräns lämligen osäker 

 på grund av svårigheten all skilja på verkligt spontana förekomster 

 och dem, som på ett eller annat sätt ha kulturen alt lacka för sin 

 tillvaro. Så skriver exemj^elvis Skhnandi-h (1'.)0ö): »I huru stor del 

 af provinsen i nämligen Ippland) den vanliga oxeln uppträder som 

 fullkomligt vild, är ej så 

 läll alt afgöra. I skär- 

 gården-är den med all san- 

 nolikhet vild, troligenock- 

 så i många delar af Mä- 

 larbygden. I inlandet är 

 den i de llesta fall endast 

 förvildad». Som exempel 

 j)å stora individ anföres 

 ett 8 m högt oxelträd iVan 

 Hondkyrko s:n. Fil. mag. 

 EiuK Almqlist har god- 

 hetsfuUl meddelat mig, 

 alt oxeln är rätt vanlig 

 längs norra Roslagens 

 kust och ofta ganska rik- 

 lig i lövängar, helst på 

 uddarna, 1. ex. å Gräsön 

 (inkl. Orskär) allmän; 

 Hörslil s:n, Laskärel och 

 närliggande holmar; 



Forsmark s:n, On och 

 Rångkullan; Hållnäs s:n, 

 Uångsön, Skalen, Äng- 

 skär, Ängskärskluhh, 

 Bondskär, Enskär (i 



mängd). Längre västerut är den mera sällsynt och sparsam, av 

 Almquist sedd endast på Västra Humhskär i Oslerlövsla skärgård 

 saml vid Tistelharsudden nära Gårdskär och å Rilskaten i Älvkarleby 

 s:n. Från det inre rpj)land norr om Mälarbygden känner Almquist 

 endast en oxelförekomsl, som kan tänkas vara vild, nämligen vid 

 Harbonäs i Harbo s:n, intill sjön Tämnaren. Oxlarna ingå här i 

 en tydligt kalkpåverkad lövängsvegetation. 



Från Salatraklen angiver Dahlghkn arten såsom vild endast från 



Fig. 5. Karta över utbredninjien av oxeln (Sor 

 bus succica; nära dess nordgräns. Efter uppgifter av 

 Almquist, Dahlgren, Ii. W. Hartman, Arnell (se 

 texten). A Gräsön (streckad å kartan) är oxeln 

 allmän. Upplandsförekomsterna även i övrigt något 

 schematiserade. O = fynd av fassil oxel (?). 



