208 



Gruvan, där den som enstaka element ingår i lägsta skogsskiktet i 

 i en »löväng på kalkig moränmark». 



I Dalarne är enligt benäget meddelande från doc. G. Samuelsson 

 oxeln sannolikt ingenstädes spontan men anträffad i flera socknar 

 upp till Ludvika och Leksand. 



Hedlunds ovannämnda uppgift om oxelns svenska nordgräns vid 

 60^40' avser sannolikt Gävletraklen. Hartman uppger för Gävle- 

 trakten (d. v. s. Valbo s:n, Hille s:n, Gävle stads områden samt den 

 lilla del av x\lvkarleby s:n i Uppland, som ligger norr om Dalälven) 

 oxeln vild från 4 lokaler, nämligen Stigslund i Orrmuren, Kungs- 

 bäcken, Furuvik, nära Trösken. Härtill komma enligt benäget med- 

 delande från lektor H. W. Arnell ytterligare två av Hartman 

 kända lokaler: Kastet i hagen samt Pålsberget mot Källmurstigen.^ 

 Fil. lic. Fredrik Dahlstedt har meddelat mig, att han i Gästrik- 

 land funnit oxeln vild endast å sydsluttningen av ett berg mellan 

 Gävle och Bomhus (förmodligen en lokal, som är identisk med någon 

 av Hartmans ovannämnda). 



Arnell (1902) har emellertid funnit oxeln vild på Iggö (ett indi- 

 vid) samt i Hamrånge s:n vid Häckeisäng. 



Norra Roslagen faller inom området för den starkt kalkhaltiga 

 moränen, som ungefär vid Gävle eller strax norr därom har sin 

 nordgräns (Wiman). De glaciala lerornas kalkhalt avtager också 

 sannolikt starkt norr om samma gräns. Inom Hamrånge och på 

 Iggö är leptit den rådande bergarten. Lepliten innehåller t. ex. 

 vid Häckeisäng inblandningar av kalk; även grönstenar anstå vid 

 Häckeisäng. Lerorna i Hamrånge äro flerstädes starkt kalkhaltiga. 

 Norr om Hamrånge är i kustlandet knappt mer än en enda kalk- 

 förekomst känd förrän i Medelpad, ej heller några kalkrika moräner. 



I Hälsingland är oxeln icke tidigare känd vild, men trädet före- 

 kommer där ofta odlat. 



Från Medelpad ha äldre floror angivit oxeln såsom vild, vilket 

 emellertid torde berott på misstag. (Se Collinders flora!)- 



I såväl Medelpad (enl. Collinder) som Ångermanland (Arnell 



1 Pålsbergets belägenhet av mig okänd. 



^ Även Lindmans flora upptager oxeln förekommande i Medelpad. I riksmuseets 

 botaniska avdelning ligger ett exemplar av oxel med följande påskrift: ^iMpd, 

 Sundsvall i furuskog mellan Karlberg och Sidsjö; en ^/g meter hög buske med 3 

 bladbärande grenar. Sjnes vara fullk. vild. 26 juni 1909 leg. K. B. Nordström.» 

 Denna förekomst får väl betraktas som rent tillfällig och kan ej jämställas med 

 exempelvis Östanåförekomsten. 



