229 



Pnccinia Acetosae (Schum.) Körnicke II. Rumcx Acclosa: Matfors, Stöde, 



Säter, Haverövalicn. 

 P. Arenariae (Schum.') Wintcr III. Airiiaria Irincrina: Kubikenborg; Melan- 

 (Irium silueslre: Matfors; StclUtrut (jmminca: Hybcrget. 

 RosTRUP (1. c.) påpekar, att denna svatiip borde uppdelas i två arter, 

 en på alsinaceer (vanlig i Danmark) och en på silenaceer (saknas i Dan- 

 mark). Mina observationer synas bekräfta denna åsikt. Vid Matfors 

 växte Arcnaria trinervia, Mclnndriiim silncstrc och Slcllaria grominca bred- 

 vid varandra, men endast Mclandriiim var angripen av svamjjcn. 

 P. Carduoriim Jacky II. C. crispus: Matfors, Johannisberg. 

 P. Caricis (Schum.) Rebent. I. Urtica dioica: N. Stadsberget, Ranklöven, 

 Västanå, östavall, By, Haverövallen. II. Carex paltescens: Ranklöven. 

 P. Cirsii Lasch II. Cirshim hclerophijllum: By. 

 P. Cnici Marlius II. Cirshim lanceolaliiin: Bergåsen. 



P. coronata (-orda I. Rhamniis frangiila: N. Stadsberget, Västanå, Lönnån, 

 Haverövallen, Ön, Björnröset. II. Calamagrostis ariindinacea: Lönnån. 

 P. Dioicae Magnus I. Cirsium heterophijlliim: Bergåsen, Lönnån, Ön. En- 

 dast enstaka recidier. Cirsium palnslre: vid en barack nordväst om 

 Björnröset. 

 P. Epilobii-letragoni (DC.) Winter I, II, III. Epilobinm montaniim: N. Stads- 

 berget. 

 P. Gcranii Lev. III. Geranium siliHilicum: Haverövallen. 



I en uppsats om Härjedalens parasitsvampar (Arkiv f. botanik 1912, 

 Bd. 12 Xr. .■>) utbytte jag — kanske på då väl lösa grunder — det dittills 

 begagnade namnet P. Geranii-silvalici Karst. mot ovanstående. Föran- 

 ledd härav företog P. Magnus 1913 en undersökning av Lévp:illés origi- 

 nalmaterial samt av exemplar från olika häll och fastslog, att namnet 

 P. Geranii Lév. bör användas. Genom denna undersökning visade det 

 sig också, att P. Geranii har en vidsträckt utbredning i Amerika, Europa 

 och Asien, men att den inom olika områden utbildat skilda geografiskt- 

 biologiska raser. Den europeiska formen förekommer uteslulande på 

 G. silvalicum. Angående dess utbredning i vårt land se sid. 225 och 

 kartan fig. 1. I södra Sverige är den funnen vid Stockholm samt enl. 

 meddelande av T. Vestergren på norra sidan av Kolpiården (Kila s:n). 

 Denna lokal ligger c:a 1 mil från Bråviken. 



P. giganlea Karst. III. Epilobinm angustifoliiim : By. En sällsynt svamp 

 på en vanlig värdväxt. I nyssnämnda uppsats uppräknade jag de 

 då kända fyndorterna för svampen. Till dessa kunna läggas ovan- 

 stående samt Asnäset i Lillherrdals s:n, Härjedalen (K. Falck aug. 

 1915), Nuoljatunneln, Torne Lappmark (G. Erdfman juli 191G) och 

 Sarek, LåcJdepakte T. Vestergren 1901\ Den senare förbisåg jag i 

 föregående förleckning. Svampen förekommer alltså i Dalarne, 

 Härjedalen, Medelpad och Västerbotten samt i Lule och Torne Lapp- 

 mark. Troligt är att den finns även i åtminstone Jämtland och 

 södra Lappland. Det senare området är för tillfället i mykologiskt 

 avseende alldeles okänt. Tydligt är emellertid att svampen har 

 nordlig utbredning i vart land. 



