334 



supralitoralen Carex Goodenowii-ång med bl. a. Agrostis stolonifera, 

 Aira caespilosa, Festuca rubra, Galinm palustre och Potentilla anserina 

 samt epilitoralen Aira caespitosa-äng med bl. a. Ranunculus acris 

 och Spiraea Ulm aria. 



Som verkliga havsstrandsväxter i Skenstafloran kunna följande 

 anses: Alopecurus ventricosiis, Glaux maritima, Juncus Gerardi, 

 Scirpiis Tahernaemontani och Triglochin maritimum. — Ghjceria 

 (PuccinelliaJ distans skulle möjligen kunna anses som en havsstrands- 

 växt. Den besläktade P. retroflexa är ju en tydlig sådan, och 

 Wahlenbergs exemplar från Kungsängen 1818 (Samuelsson, sid. 

 491) måste tolkas som en havsstrandsrelikt. Glyceria distans har 

 emellertid ett annat slags ståndorter, nitrofytiska vid gårdar, av 

 konstant art. Så har jag i Skenstatrakten sett den invid en gödsel 

 valtenpöl vid Hyvlinge i Torstuna socken. — Hur pass konstant 

 Sonchus arvensis f. maritimas är bunden vid havsstränder, känner 

 jag ej, men den synes mig vara för vanlig i inlandet för att hållas 

 som maritim. 



Marstallområdet har ännu ett par lokaler med havsstrandsväxter. 

 Brundin meddelar mig, att han funnit Alopecurus ventricosus strax 

 NO om Torstuna kyrka (jfr Lén ström, sid. 252) på ungefär sam- 

 ma nivå som Scutellaria hastaefolia. Denna växte enligt Brundin 

 nära >Vattstaden» vid stranden av Gällbäcken, således i västra 

 kanten av de numera uppodlade »Sunden», men är nu (1920) för- 

 svunnen, åtminstone från denna lokal. Ett annat av Brundins 

 fynd är det av Veronica longifolia. På min begäran har han om 

 dess förekomst i brev av den "-^8 1920 lämnat följande utredning. 

 »Vad slutligen Veronica longifolia beträffar, så hyser jag för min del 

 inte minsta tvekan om, att den på ifrågavarande lokal är ursprung- 

 ligen vild. Lokalen är belägen på den till Hyvlinge hörande s. k. 

 Skarpängen, som ligger rakt S om Vånsjö ned mot Örsundaån, 

 som här flyter fram i en flera meter djup dalgång. I min barn- 

 dom, för omkring 40 år sedan, fanns den på flera ställen, dels på 

 själva åstranden, dels överst i en ravin, som på norra sidan utgör 

 en förgrening av dalgången, samt på närliggande dikeskanter; så- 

 ledes på en nivå, som obetydligt understiger Skenstakällans. I 

 sommar fann jag den endast på tre ställen vid en liten körväg, 

 som leder ned till ån, tillsammans med Tanacetum vulgäre, Vero- 

 nica Chamaedrys, V. officinalis, Hieracium umbellatum, Campanula 

 rotundifolia, Viola canina, m. fl. Huruvida den finns kvar på 

 åstranden, glömde jag att se efter, men anser detta mycket sanno- 



