Hyppighed i 
barnealderen, 
ITereditet, 
2 THEODOR FRØLICH. M.-N. Kl. 
Allerede hos X%/21, der har samlet 111 tilfælde fra forskjellige for- 
fattere, finder vi paapeget, at diabetes ikke er nogen ren sjeldenhed i 
barnealderen, og at den vistnok er adskillig hyppigere, end det fremgaar 
af litteraturen, da mange tilfælde lettelig oversees. Det er især i den 
senere barnealder, at sygdommen synes at optræde nogenlunde hyppig, 
ihvorvel den ogsaa er iagttaget lige ned til spædbarnsalderen. <Avi/z? 
nævner et tilfælde hos et 7 maaneder gammelt barn, der er beskrevet 
af Rossbach. 
Ogsaa Stern fandt blandt 117 tilfælde 6 born under 1 aar, hvoraf 
hos det yngste sukker blev paavist i urinen nogle dage efter fødselen; 
hos Wegeli* findes 3 tilfælde under 1 aar, hvoraf de to var 3 maaneder 
gamle. 
Af samtlige disse kasuistiske meddelelser fremgaar det merkelige 
forhold, at man i barnealderen ikke finder sygdommen overveiende hyp- 
pigere blandt gutter end piger, saaledes som vi er vant til at se omtalt 
fra alle hold, naar det gjælder voksne. 
Medens blandt diabetikere af alle aldersklasser forholdet mellem 
mænd og kvinder angives at være som:3:1 (Seegen®, Rumpf®), 2.6:1 
(v. Noorden"), ca. 2:1 (Dickinson®) o.s.v., finder vi et ganske andet 
forhold hos børn. XKilz fandt 57 piger og 45 gutter, Wegeli 48 piger 
og 47 gutter, Sterm 47 piger og 31 gutter. 
Om disse tal end ikke synes at kunne give noget holdepunkt i 
ætiologisk henseende for den infantile diabetes's vedkommende, saa er 
dog modsætningsforholdet ganske eiendommeligt og maa vel nærmest 
tydes i den retning, at der i barnealderen med dennes lige livsvilkaar 
for begge kjøn maa foreligge en fælles aarsag (hereditet), hvis virkninger 
træder mere tilbage i den ældre alder, hvor netop de forskjellige livs- 
vilkaar muligens spiller den væsentligste rolle. 
At »hereditære forhold« eller et »medfødt anlæg« i virkeligheden 
ogsaa er af en overveiende betydning i ætiologisk henseende, fremgaar 
med sikkerhed af de talrige erfaringer i den retning, som man finder 
hos alle forfattere, der har behandlet et stort diabetesklientel. 
1 Æ, Külz: Diabetes mellitus und insipidus i Gerhardt: Handbuch der Kinderkrankheiten, 
Bd. III, I Hälfte. S. 269 0, f. Tübingen 1878. 
Gen 8.0278 
Stern: Diabetes mellitus bei Kindern. Inaugural-Dissertation. Berlin 1889. 
Wegeli: Casuistische Beiträge zur Kenntniss des Diabetes mellitus im Kindesalter. 
Archiv für Kinderheilkunde. Bd. XIX. S. 1. 1896, 
F. Seegen: Der Diabetes mellitus auf Grundlage zahlreicher Beobachtungen. Berlin 
1893. S. 130. 
6 Rumpf i E. Külz: Klinische Erfahrungen über Diabetes mellitus. S. 243. Jena 1899, 
v. Noorden: Die Zuckerkrankheit und ihre Behandlung. Berlin 1898. S. 41. 
Cit, efter Külz: Li c. 28572976: 
ur eo» 
= 
på 
