Den lette og 
36 THEODOR FRØLICH. M.-N. Kl. 
Efter saaledes at have fulgt patienten i et helt aar og herunder at 
have forsøgt at samle flest mulige iagttagelser til bedømmelsen af hans 
sygdom stod det klart for mig, at tilfældet vilde forløbe som en typisk 
ondartet infantil diabetes. I det forløbne aar havde patienten hele tiden 
befundet sig meget vel, havde uden vanskelighed overholdt diæten, del- 
taget i sine kameraters leg, delvis holdt vedlige sine skolekundskaber 
og i det hele ført en tilværelse som de fleste andre friske gutter. At 
den kommende tid i saa henseende vilde blive ganske anderledes, kunde 
der ikke være tvil om. Hovedøiemedet med behandlingen det første 
aar havde været at søge om muligt at opretholde det præg af tilsyne- 
ladende godartethed, som sygdommen den hele tid frembød, og som 
særlig i begyndelsen tillod muligheden af at anse den som hørende tii 
den lette form. Den opgave, som fremtiden stillede til behandlingen, 
var i første række at modarbeide den eventualitet, der er saa mange 
diabetikeres omtrent visse skjæbne — det diabetiske koma. 
Før jeg gaar videre i gjennemgaaelsen af sygdommens forløb, skal 
den svære jeg med nogle ord omtale forholdet mellem den lette og den saakaldte 
form af dia- 
betesmellitus, 
svære form af diabetes. 
Det er Seegen!, der i 60-aarene først har opstillet disse to former 
af diabetes, idet han til den lette form regnede de tilfælde, hvor sukker- 
udskillelsen kun fandt sted, naar patienten havde nydt kulhydrater, men 
svandt, naar disse fjernedes fra kosten, medens han til den svære form 
regnede de tilfælde, hvor sukkerudskillelsen holdt sig, selv om næringen 
ikke indeholdt »et atom« kulhydrater. Denne inddeling har man frem- 
deles i det store og hele bibeholdt, men til en vis grad har man 
maattet modificere den, idet man ikke sjelden kan se tilfælde, der, be- 
dømt efter toleransen ligeoverfor kulhydrater, maa regnes til den lette 
form, i sit videre forløb opføre sig som hørende til den svære form og 
omvendt. Dette har saaledes været tilfældet med vor patient, der 
gjennem flere maaneder syntes at lide af en let form i Seegens forstand, 
men alligevel tilslut viste sig at have den svære form, eller hvis diabetes 
med andre ord gik over fra den lette til den svære form. 
Disse tilfælde bliver saaledes nærmest at anse som en middelform 
eller blandingsform, hvilket imidlertid Seegen? ikke vilde anerkjende; 
derimod medgav han muligheden af en overgang fra den ene til den 
anden form, hvilket han nødvendigvis maatte gjøre, naar han kun vilde 
1 Cit, efter Seegen: Der Diabetes mellitus auf Grundlage zablreicher Beobachtungen, 
Berlin 1893. S. 100, 
2 Seeger: L. c. S, 102, 
