38 THEODOR FRØLICH. M.-N. KI. 
patienten forholdt sig ligeoverfor de ved denne sygdom, særlig i dens 
svære former optrædende forbindelser, B-oxysmgrsyre, acetedikesyre og 
aceton. Disses rolle i diabetes mellitus har altid været omfattet med 
megen interesse saavel af kemikere som af klinikere; de udgjør den 
gruppe af forbindelser, som ligger til grund for den stofskifteanomali, 
der af Maunyn er betegnet som acidose. 
Neppe noget kapitel af pathologien har været gjort til gjenstand 
for saa mange undersøgelser som dette, og af de talrige arbeider over 
dette spørgsmaal kan her kun de vigtigste omtales. 
Allerede i 1857 blev der af Petters! hos en diabetisk kvinde, der 
døde i koma, med sandsynlighed paavist aceton i urinen og blodet, og 
i 1860 paaviste Xaw/ich1 det med sikkerhed hos flere diabetikere. I 1865 
fandt Gerhardt) den senere saa bekjendte jernkloridreaktion, som han 
selv tilskrev tilstedeværelsen af æthyldiacetsyre, men som af v. Faksch® 
o. a. med sikkerhed paavistes at bero paa acetedikesyrens optræden i 
urinen. 
En mere bestemt retning tog disse undersøgelser, da Hallervorden 
og Stadelmann fremkom med sine før omtalte undersøgelser over am- 
moniakens forhold ved diabetes mellitus. Den af Stadelmann paaviste 
syre ledede ham til allerede den gang at anbefale brugen af store doser 
alkalier ved truende koma. 
Medens de to nævnte forskere paa grundlag af sine undersøgelser 
over ammoniakens forhold med sikkerhed havde paavist, at urinen hos 
diabetikere kunde indeholde en hidtil i urinen ikke kjendt syre, lykkedes 
det Minkowski og Külz at karakterisere denne syre som B-oxysmor- 
syre. Minkowski* fremstillede den af diabetesurin samt analyserede 
den og ansaa f-oxysmørsyren som et forstadium til acetonet; endvidere 
satte han den i forbindelse med komaets frembrud og optog Stadelmanns 
forslag om alkalibehandling. Han fandt ogsaa, at urinen kunde holde 
sig sur trods store doser natron. Xilz* fandt syren, idet han iagttog, 
at den udgjærede urin var venstredreiende. Han bestemte syren som 
B-oxysmørsyre og paaviste dens tilstedeværelse i alle de tilfælde af den 
svære form, hvor urinen samtidig gav positiv jernkloridreaktion. I den 
» 
Cit. efter Naunyn: L. c. S. 198 og 199, 
v. Jaksch: Ueber das Vorkommen der Acetessigsäure im Harn, Zeitschrift für physio- 
logische Chemie, Bd. 7. 1883. S. 487. 
Minkowski: Ueber das Vorkommen von Oxybuttersäure im Harn bei Diabetes mellitus. 
Ein Beitrag zur Lehre vom Coma diabeticum. Archiv f. exp, Path. und Phar, B, 18, 
S. 35. 1884. 
Kils: Ueber eine neue linksdrehende Säure (Pseudooxybuttersåure). Ein Beitrag zur 
Kenntniss der Zuckerruhr, Zeitschrift für Biologie. Bd. 20, 1884. S. 165. (Neue 
Folge. Bd, 2). 
to 
ow 
> 
