42 THEODOR FRØLICH. M.-N. KI 
B-oxysmorsyre, og at denne sidste er den af de tre substanser, der 
ligeoverfor den ved diabetes optrædende acidose spiller den væsent- 
ligste rolle. 
Den endelige paavisning af denne B-oxysmorsyrens prædominerende 
rolle synes i den sidste tid at være lykkedes Magnus-Levy paa en 
overbevisende maade. 
Hans første arbeide! i denne retning gik ud paa at bestemme 
mængden af den ved diabetes før og under komaet producerede B-oxy- 
smørsyre. Hertil valgte han den efter hans mening eneste sikre methode, 
nemlig at bestemme urinens samtlige syrer og baser, at omregne disse 
efter deres æquivalentforhold med en fælles base (Na) som enhed og af 
det fundne overskud af baser at beregne mængden af 8-oxysmorsyre. 
Denne beregnede mængde sammenlignede han desuden med de ved 
renfremstilling af syren fundne værdier. | 
Han paaviste paa denne maade for det første, at summen af syrer 
og baser med udelukkelse af ammoniaken stemte nogenlunde overens, 
saaledes at den resterende ammoniak alene gav et godt udtryk for den 
tilstedeværende f-oxysmørsyres mængde. 
Endvidere lykkedes det ham at paavise saa store mængder B-oxy- 
smørsyre under koma (indtil 160 gr. p. d.), som der theoretisk krævedes 
for at bevirke en letal syreforgiftning. Saa store mængder udskilles kun, 
naar organismen tilføres tilstrækkelig natron til at mætte syren og gjøre 
den »harnfähig«. Endvidere fastslog han, at der i koma som regel 
ikke foregik noget pathologisk henfald af eggehvide. Med hensyn til 
B-oxysmørsyrens dannelse af eggehvide fandt han saa store mængder 
af syren i enkelte tilfælde, at den neppe kunde forklares som opstaaet 
af eggehvidens spaltningsprodukter, hvorfor han ogsaa støttede den af 
Geelmuyden fremsatte anskuelse om en synthetisk dannelse af fedt, 
udenat han dog tør drage sikre slutninger desangaaende paa grundlag 
af, hvad der hidtil foreligger af kjendsgjerninger. 
Til slutning udtaler han, at alle vigtige forstyrrelser ved stofskiftet 
i diabetes lader sig føre tilbage til organismens udygtighed til at om- 
sætte kulhydratmolekylet normalt. 
Senere er det lykkedes samme forfatter? at udvinde 8-oxysmørsyren 
kvantitativt af urin samt at faa den krystalliseret. Han fremhæver atter 
! Magnus-Levy: Die Oxybuttersäure und ihre Beziehungen zum Coma diabeticum, Archiv 
für exp. Path. und Pharm, 1899. Bd. 42. S. 149. 
2 Magnus-Levy: Untersuchungen über die Acidosis im Diabetes mellitus und die Såure- 
intoxication im Coma diabeticum, Archiv für exp, Path, und Pharm, 1901. Bd. 44. 
S. 359, 
