1903. No. 1. STUD. OVER DIABETES MELLITUS I BARNEALDEREN. 47 
Fra 16/4 sættes patienten paa en diet, der indeholder ca. 75 gr. 
albumin, 200 gr. fedt og 25 gr. kulhydrater pr. dag. 
Herunder holder acetonurien sig fremdeles stor og med betydelige 
svingninger fra dag til dag; en fjernelse af kulhydraterne fra %/4 har 
ingen paaviselig forøgelse af acetonurien til følge, naar undtages, at der 
de to første dage finder sted en liden stigning, der imidlertid ikke 
holder sig. 
Sammen med den store acetonuri holder jernkloridreaktionen sig Acetonuri og 
stærk, ligesom ammoniakudskillelsen fremdeles er stor og til en vis grad ammoniak- 
følger svingningerne i acetonurien, idet høie ammoniakværdier flere dage eden 
falder sammen med stor acetonuri. Nogen absolut overensstemmelse 
kan man ikke vente, da organismen kun benytter sig af ammoniaken, 
forsaavidt der ikke er fixe alkalier tilstrækkelige til at binde de dannede 
syrer. De relative ammoniakværdier holder sig store den hele tid. 
I det hele tyder alt i retning af, at acidosen er under udvikling. 
Polarisationen 274 viser fremdeles ingen p-oxysmørsyre, men 1/5 er der 
en differens paa 0.4 mellem den ved polarisation og titrering fundne 
sukkerprocent: denne dag udgjør ammoniakkveelstoffet 24.99 % af total- 
kveelstoffet. 
Samtidig hermed var der begyndt at vise sig enkelte subjektive 
symptomer hos patienten, der tidligere ikke havde været tilstede. Saa- 
ledes havde han af og til klaget over tørst, en enkelt gang havt lægge- 
kramper, og huden var begyndt at føles tør. 
Fra patientens side forelaa der ingen klager over den strenge diæt, 
og appetiten var fremdeles god trods den ensidige kost, hvorfor jeg af 
hensyn til patientens tolerans fortsatte med streng diæt hele forsøget ud 
med undtagelse af enkelte dage. 
Da imidlertid acidosen var i saa rask udvikling, kunde anvendelsen 
af streng diæt muligens være forbunden med nogen resiko; men alligevel 
fortsatte jeg dermed, da jeg anser kulhydraternes nytte ligeoverfor 
acidosen for kun at være en forbigaaende vinding ved en saa slet 
tolerans. 
Isteden derfor fandt jeg nu tiden at være inde for anvendelsen af Undersøgel- 
alkalibehandlingen til bekjæmpelse af acidosens virkninger. nate ae 
Patienten fik i den anledning 20 gr. bic. natric. 1/, og 7/5. Følgerne picarb, natr. 
heraf viste sig meget snart i urinen, idet denne allerede forste dag bliver 
alkalisk, hvoraf man kan slutte, at der endnu ikke foregaar nogen særlig 
stor syreproduktion; thi under de omstændigheder kræves der langt storre 
doser af natron for at gjøre urinen alkalisk; ja ved en rigelig acidose 
kan det endog være umuligt at opnaa dette. 
