Urinens 
forhold, 
54 THEODOR FRØLICH. M.-N. Kl. 
Der var udtalt døsighed, saa patienten kun vanskelig reagerede paa 
tiltale. Respirationen var dyb, bar tydelig præget af lufthunger, ikke 
særlig frekvent. Han var urolig, klagede i vaagen tilstand over lægge- 
kramper og tørst, svedede lidet, hostede en del, Af munden tydelig 
acetonlugt. Pulsen var frekvent og liden. 
At der samtidig med pneumonien var et koma under udvikling, 
synes derfor utvilsomt. Dette bekræftes end yderligere, naar man ser 
hen til de foretagne urinundersøgelser. 
Komaets optræden under disse forhold lader sig let forklare. Alle- 
rede i længere tid havde der foreligget tydelige tegn paa, at acidosen 
var i tiltagende, men dens virkninger var neutraliseret ved brugen af 
alkalier. I tre døgn havde patienten undladt at tage natron, hvorved 
syrevirkningen kom til fuld udvikling. 
Under disse for et komas frembrud meget gunstige omstændigheder 
angribes patienten af en akut infektionssygdom, en af de hyppigere aar- 
sager til udbruddet af et koma. 
Urinundersøgelserne 2/6 havde som nævnt straks ledet tanken hen 
paa et muligt komaanfald, og dette bestyrkedes yderligere ved resultatet 
af ammoniakbestemmelsen for denne dag; urinen viste sig at indeholde 
4.06 gr. ammoniakkvælstof — over 33 % af totalkvælstoffet var udskilt 
som ammoniak. Den næste dag steg mængden til 6.08 gr., svarende til 
7.38 gr. ammoniak, en ganske overordentlig stor ammoniakmængde for 
en patient af denne alder. 
Derefter sank værdierne lidt efter lidt ned til 4.0 gr. og senere (8/7) 
til 2.5 gr. 
Dette er et ganske paatageligt udslag af alkalivirkningen, kun er 
det eiendommeligt, at ammoniakmængden ikke sank mere, naar urinen 
blev alkalisk saa snart. 
En lignende observation finder vi hos Maunyn1, der ogsaa hos en 
ung diabetiker fandt 4—6 gr. ammoniak pr. dag samtidig med, at urinen 
var alkalisk, Han forklarer forholdet derhen, at »die Såurequelle in den 
Organen so reichlich fliesst, dass gegen sie der Alkalistrom aus dem 
Blute in die Gewebe hin nicht mehr aufkommte. Man opnaar med andre 
ord at alkalinisere blodet, men ikke vævene i tilstrækkelig grad. 
Imidlertid stiger atter urinens ammoniakmængde fra %7 og kommer 
over 4.0 gr. pr. dag 13—4/7; samtidig bliver urinen sur. Dette er sand- 
synligvis betinget i en forøget udskillelse af 8-oxysmersyre, idet dennes 
1 Naunyn; L.c. S. 329, 
