80 THEODOR FRØLICH, M.-N. Kl. 
optræder samtidig i urinen; særlig synes dette at gjælde acetedikesyren 
og acetonet, idet man ved positiv jernkloridreaktion vistnok altid vil 
finde en forøget acetonuri. 
I god overensstemmelse med disse kjendsgjerninger er det derfor, 
at man hos begge disse patienter ved indkomsten paa hospitalet fandt 
en stærk jernkloridreaktion; dette var nemlig i en periode, hvor kul- 
hydratomsetningen laa saa nede, at alle kulhydrater i kosten tilsyne- 
ladende udskiltes gjennem urinen, og hvor samtidig ogsaa de fra egge- 
hviden stammende kulhydrater for en væsentlig del syntes at udskilles 
som sukker. 
Hvilke forandringer foregaar der nu i organismen under den sukces- 
sive fjernelse af kulhydraterne, og hvordan kan disse forandringer 
bevirke, at acetedikesyreudskillelsen aftager respektive ophører under 
overgangen til streng diæt? 
Som allerede gjentagne gange fremhævet opnaar man ved kulhy- 
draternes fjernelse at bedre assimilationsevnen, hvorved disse delvis kan 
omsættes i organismen istedenfor at udskilles som sukker. Som det 
fremgik af differensen mellem urinsukkeret og kostens kulhydrater hos 
patient II, opnaar man imidlertid samtidig ogsaa at paavirke den del af 
kulhydratstofskiftet, der skriver sig fra eggehvideomsætningen, saaledes 
at de fra eggehviden stammende kulhydrater omsættes istedenfor at ud- 
skilles som sukker. 
Dette vil i særlig grad være tilfældet ved de former af diabetes, 
der foreløbig opfører sig som lette, medens ved de svære former ogsaa 
denne del af kulhydratomsætningen vedvarende kommer til at lide. 
Nu ved vi fra Hirschfeld's* experimenter over acetonuri hos friske, 
at den ved kjød-fedtdiæt fremkaldte acetonuri kan bringes til at aftage 
ved at øge eggehviden i den ellers uforandrede kost. 
Eggehvide og kulhydrater har saaledes om end i ulige grad samme 
virkning paa acetonurien, forskjellen er nærmest kvantitativ. 
Den fælles aarsag til kulhydraternes og eggehvidens overensstem- 
mende virkning paa acetonurien maa derfor nærmest søges i den unktion 
af eggehvideomsætningen, der fører til dannelsen af kulhydrater; og de 
kulhydrater, der tilføres stofskiftet paa denne maade, maa ligeoverfor 
acetonurien kunne sidestilles med kostens kulhydrater. 
Netop i denne del af kulhydratstofskiftet, mener jeg, ligger forkla- 
ringen til det eiendommelige forhold, at acetedikesyreudskillelsen (paavist 
ved Gerhardts reaktion) kan aftage respektive ophøre ved overgangen 
1 Hirschfeld: Die Bedeutung der Acetonurie für die Prognose des Diabetes, Deutsche 
med, Wochenschrift, 1893, Nr 38, S, 914. 
