Glykosurien 
ved streng 
diæt, 
Paradoks 
tolerans, 
84 THEODOR FRØLICH. M:N. Kl. 
Mod sin vilje havde saaledes patienten i længere tid nydt adskillig 
mere kulhydrater, end hun havde lov til, og dette forklarer den hurtige 
nedgang i toleransen. 
Af hvor stor betydning denne overskridelse har været for sygdom- 
mens videre forløb, er det vanskeligt at have nogen mening om; men i 
hvert fald kan man — særlig hos børn — ikke ustraffet i længere tid 
overskride toleransgrænsen. At denne omstændighed derfor i nogen 
grad maa være skyld i, at urinen fra nu af ikke kan gjøres sukkerfri 
under brugen af streng diæt, kan der vel ikke være tvil om. 
For at forsøge dette sættes hun foreløbig paa streng diæt i 4 uger, 
men udskiller herunder indtil 30 gr. sukker pr. døgn, dog med nedgang 
i den sidste del af denne tid; for at gjøre et yderligere forsøg paa at 
faa hendes urin sukkerfri indskydes ®/ı 00 en dag med strengeste diæt 
(fedt — grønsager — alkohol), der resulterer i, at hun denne dag ikke 
udskiller sukker. Anvendelsen af en enkelt dag med strengeste diæt 
viste sig saaledes ogsaa her nyttig. 
Da man nødig bør opgive haabet om at opnaa nogen tids sukker- 
frihed, og da der hos denne patient ikke forelaa nogen grund til at op- 
høre med den strenge diæt, fortsattes denne endnu med indskydelse af 
enkelte dage med strengeste diæt indtil 192, uden at det dog lykkedes at 
gjøre hendes urin sukkerfri nogen dag. 
Fra 13/2 til 9 faar hun atter 50 gram rugbrød pr. dag, men nu 
stiger glykosurien alligevel ikke høiere, end den var tidligere paa streng 
diæt enkelte dage (30 gr.), hvilket synes at belyse ganske godt nytten 
af længere tids streng diæt, selv efterat sygdommen er gaaet over i den 
svære form. 
For endnu en gang at prøve hendes tolerans umiddelbart efter en 
periode af streng diæt institueres en saadan indtil */3, hvilken dag hun 
faar 50 gr. rugbrød til frokost. 
Den følgende dag viser urinundersøgelsen det noget overraskende 
resultat, at hun fremdeles kun udskiller 3 å 4 gr. efter en saadan prøve, 
samt at urinen efter kl. 2 samme dag er omtrent sukkerfri. Hun frem- 
byder saaledes det eiendommelige forhold, at hun har en noksaa god 
tolerans for kulhydrater, samtidig som det ikke er muligt at faa hendes 
urin sukkerfri paa strengeste diæt; Vaunyn! benævner dette »paradoks 
tolerans for kulhydrater« og anser ikke tilfælde af denne art for at tilhøre 
den lette form af diabetes trods den gode tolerans. 
Fra nu af faar hun atter kulhydrater nogen tid, da der var begyndt 
at vise sig tegn paa en tiltagende acidose; i den paafølgende tid indtil 2/5 
1 Naunyn, L,c, S. 147, 
