Ammoniak- 
udskillelsen, 
Jernklorid- 
reaktionen, 
88 THEODOR FRØLICH. M.-N. KI. 
er nogen tolerans for kulhydrater igjen, synes utvilsomt. Dette bestyrkes 
ogsaa tydelig derved, at hun 1/6 faar 50 gr. rugbrød med den følge, at 
glykosurien den dag er mindre end den foregaaende med strengeste diæt. 
Dette toleransforsøg illustrerer nytten af de indskudte dage med strengeste 
diæt paa en meget slaaende maade. Den opnaaede virkning paa tole- 
ransen synes ogsaa at strække sig udover et længere tidsrum; thi efter ı 
uges brug af kulhydrater er glykosurien %6 blot 18 gr.; der indskydes 
atter et døgn med strengeste diæt, i hvilket det lykkes at bringe glykos- 
urien ned til 5.1 gr., hvorefter hun i 10 dage atter faar kulhydrater, 
uden at glykosurien den sidste dag stiger høiere end til 17.4 gr. 
Anvendelsen af disse dage med strengeste diæt er et middel i be- 
kjæmpelsen af glykosurien, som man altid har glæde af; dog viser det 
sig ofte, at man som hos denne patient bør anvende flere dage i løbet af 
et kortere tidsrum, da effekten derved summerer sig. Andre benytter sig 
af de saakaldte hungerdøgn, i hvilke patienten intet nyder; men da virk- 
ningen paa glykosurien omtrent bliver den samme, enten man anvender 
absolut hunger eller patienten tillades at nyde fedt, grønsager og alkohol, 
er det mere skaansomt at tillade nydelsen af disse sidste (v. Noorden). 
Under brugen af 15 gr. bicarb. natr. p. d. havde det ved de tidligere 
foretagne ammoniakbestemmelser vist sig, at ammoniakudskillelsen alligevel 
holdt sig høi. Imidlertid har den fortsatte brug af natron bevirket, at 
mængden er gaaet ned, saa hun 19% blot udskiller 0.71 gr. ammo- 
niakkvælstof. Fra 19 institueres streng diæt, og samtidig stiger ammo- 
niakmængden raskt for meget snart at naa over den dobbelte værdi; efter 
en uges streng diæt er ammoniakudskillelsen steget til 2.44 gr. med en 
kvælstofmængde, der svarer til over 15 Yo af totalkvælstoffet. Sammen 
med ammoniaken tiltager ogsaa acetedikesyreudskillelsen under overgangen 
til streng diæt, idet jernkloridreaktionen straks bliver intens. 
En tilsvarende forøgelse af acetonurien lader sig ikke paavise, men 
den holder sig hele tiden høi. 
Fra 25/5 seponeres natron, samtidig med at hun atter faar kulhydrater. 
De 50 gr. brød pr. dag har sandsynligvis liden indflydelse paa acidosen, 
naar kulhydratomsætningen er saa slet som hos denne patient; imidlertid 
ser vi, at jernkloridreaktionen straks aftager, hvilket antyder en hurtig 
formindskelse af acetedikesyreudskillelsen; muligens dette for en del kan 
tilskrives kulhydraterne, men jeg er mere tilbøielig til at antage, at det 
skyldes den omstændighed, at natronet seponeres, idet derved natronets 
»ausschwemmende« virkning opherer. Den aftagende Gerhardts reaktion 
er saaledes intet gunstigt tegn under disse omstændigheder, ligesaalidt som 
dens raske tiltagen under de første dage af alkalibehandlingen behøver 
