1903. No. 1. STUD. OVER DIABETES MELLITUS I BARNEALDEREN. 89 
at indebære nogen fare. Dette sidste forhold er vel værd at lægge merke 
til, da man ellers let vil kunne lade sig afskrække fra at fortsætte en ind- 
ledet streng diæt, kombineret med alkalibehandling, fordi denne sidste 
bevirker en tiltagen af reaktionens intensitet. 
At der her ikke forelaa nogen virkning af kulhydraterne paa acidosen, 
kan man se af de vedvarende høie ammoniaktal, som til og med stiger, 
fordi natronet seponeres. Merkelig nok holder urinen sig alkalisk under 
hele den tid, da patienten staar paa streng diæt, atter et udtryk for, at 
alkalibehandlingen ikke altid kan kontroleres blot paa grundlag af urinens 
reaktion. 
Fra %/5 gives atter natron, 25 gr. p. d., med den følge, at acetonurien 
og acetedikesyreudskillelsen stiger raskt, medens derimod ammoniakens 
aftagen først kommer tilsyne to dage 'senere. Dette maa sandsynligvis 
forklares gjennem den af Naunyn hævdede opfatning, at det tager tid, 
forend alkalivirkningen kan gjøre sig gjældende paa selve produktions- 
stedet for de dannede syrer, medens udskillelsen af de i blodet cirku- 
lerende stoffe hurtig paavirkes ved dettes alkaliniseren. 
Da ammoniakkvælstoffet meget snart sank ned til henimod normen, 
blev patienten foreløbig sat paa en dose af 25 gr. p. d. 
Patientens sygdom var nu i virkeligheden meget langt fremskreden, 
saa jeg kun ugjerne tillod hende at reise paa landet; men af hensyn til 
hendes absolute ønske i saa henseende gav jeg tilladelse dertil. 
Unë#%%,landopholdet forordnes hun følgende diet: 14 dage streng 
diæt + 50 gr. rugbrød hver dag med tillæg af 200 gr. bær; derefter to 
dages strengeste diæt og saa atter 14 dage med 50 gr. brød og 200 gr. 
bær i tillæg til diæten. 
Paa grundlag af de her gjennemgaaede undersøgelser kan man med 
nogenlunde sikkerhed opgjøre sig en mening om patientens udsigter for 
fremtiden. 
Vi har seet, hvordan det stadig er gaaet nedover med kulhydrat- 
omsætningen, saa det er bleven vanskeligere og vanskeligere at opretholde 
hendes tolerans; endvidere har vi fulgt acidosens gradvise udvikling og 
seet, hvordan den nu allerede har naaet en betydelig høide. 
Paafaldende har det været, at alméntilstanden har holdt sig saa god, 
men det skyldes for en væsentlig del, at hun var flink til at overholde 
diæten, saa glykosurien endnu ikke havde naaet den høide, at næringens 
kaloriske værdi derved blev synderlig forringet. 
Der har ikke været iagttaget komplikationer fra lungerne eller huden. 
Resumé. 
