Resumé, 
116 THEODOR FRØLICH. M.-N. Kl. 
opbrækkedes. Urinen kl. 2 indeholdt en masse komacylindre (15—20 i 
hvert synsfælt). Kl. 5 em. var hun i bedring, respirationen 20, ikke dyb. 
Urinen i dette døgn (1973—1%3) viste følgende forhold: Mengde 
2490 cem., sur (trods 100 gr. natron), Gerhardts reaktion intens. Urinen 
indeholdt 7.15 gr. totalkvælstof, 1.87 gr. ammoniakkvælstof, 7.346 gr. 
aceton, 37.4 gr. sukker. I morgenurinen 14/3 atter kun enkelte koma- 
cylindre. Hun befandt sig denne dag vel. Respirationen var normal. 
Hun havde øget i vægt 0.9 kg. 
4de døgn. Fra "/ til 193 var urinmængden 3105 ccm.; urinen var 
sur, gav intens Gerhardts reaktion, indeholdt 7.55 gr. totalkvælstof, 2.14 
gr. ammoniakkvælstof, 11.287 gr. aceton, 38.2 gr. sukker. Mikroskopisk 
fandtes ingen komacylindre, ligesom albuminet var svundet. 
Hun havde øget i vægt 2.0 kg., men der var ogsaa tydelige øde- 
mer i ansigtet og paa truncus, Hun befandt sig vel 193 ved udskrivelsen. 
I det forløbne døgn havde hun faaet 70 gr. natron. 
Denne patient frembyder saaledes et overmaade karakteristisk exempel 
paa den af Magnus-Levy skildrede natronvirkning, indledet i tide ved et 
begyndende koma, hvorfor jeg i korthed skal rekapitulere det væsent- 
ligste af de foretagne undersøgelser. 
Allerede 13/3 om morgenen viste det sig, at acidosen var tiltaget fra 
foregaaende døgn, ligesom der fandtes enkelte komacylindre, og i løbet 
af formiddagen kom de første kliniske symptomer paa et begyndende 
koma, hvorfor der institueredes alkalibehandling. Komacylindrene tiltog 
i løbet af formiddagen voldsomt i antal. Det lykkedes at give hende 
100 gr. natron, der imidlertid ikke var tilstrækkeligt til at gjøre urinen 
alkalisk, medens derimod ammoniakkvælstoffet gik ned fra 3.68 gr. til 
1.87 gr., og acetonudskillelsen steg fra 4.5 gr. til 7.3 gr. Herunder gik 
komaet tilbage. I det paafølgende døgn stiger acetonurien til 11.3 gr.; 
men tiltrods for den paatagelige virkning af natronet paa de pathologiske 
syrer, er urinen sur den hele tid, hvoraf man kan slutte, at der har 
fundet sted en voldsom syreproduktion. Uden det tilførte forraad af 
alkali kunde organismen neppe have befriet sig for disse syrer, som 
derved vilde kunne have bevirket en letal forgiftning. 
Havde der været anledning til fremdeles at undersøge hendes urin, 
vilde acetonurien sandsynligvis være bleven endnu større, idet der var 
retineret en betydelig mængde vand i hendes organisme. Hun havde i 
døgnet 19-14/3 drukket 3.5 liter vand og 7 flasker selters, medens diu- 
resen kun var 2.5 liter, og i det paafølgende døgn drukket 3 liter vand 
og 4 flasker selters med en diurese paa 3 liter. Den saaledes retinerede 
vandmængde gav sig udslag i en vægtforøgelse af 2.9 kg. (hun havde 
